Ignasi de Sagarra 69 



sentats tots aquells qu'en extraordinària quantitat se presenten 

 en determinades èpoques de lany, com també d'altres, que en 

 més reduit nombre hi viuen sedentariament, amb sa diversitat 

 de plomatge, segons l'estació o llur etat, perquè en la majoria 

 dels cassos aquesta diversitat és ben notable, fent-se del tot 

 necessària l'exhibició del conjunt de variacions per a formar 

 judici de cada espècie. Tenint en compte l'estat d'aquesta sec- 

 ció, la Junta de Ciències Naturals, en son anterior exercici pro- 

 curà la sustitució de mòlts tipus mancats d'indicacions preci- 

 ses, per altres degudament documentats i de recent preparació 

 feta en les dependències del Museu, i d'aquest modo s'inicià 

 la renovació d'una de les seccions més interessants sots l'as- 

 pecte científic i utilitari. 



En les aus de presa calia empendre una obra paralela, 

 començant per les espècies més conegudes com l'Oliva, pro- 

 curant-se tipus ben definits de ses variants de col•loració dés de 

 la forma abigarrada fins al morfe mediterrani tot blanc en 

 ses parts inferiors (sub. sp. kirchhofji B.j. També s'adquiriren 

 dos exemplars de la forma grisa del Gamarús Syniium aiiico 

 (L.), que sembla és la més freqüent a Catalunya; la de tona- 

 litat rojenca no's presenta tan sovint i és de creure que 

 correspon sobre tot a les fenielles. Aquesta espècie, mòlt 

 extesa per l'Europa, escasseja a Catalunya, residint una de 

 les colònies més nombroses als grans boscos de 'Viladrau. En 

 les aus de presa diürnes ja's comensen a reunir algunes variants 

 dels principals tipus, alguns tan variables com el falcó vesper 

 Pernis apivorus (L.), d'aparició abundosa, anyalment per la 

 tardor. 



Mirant el conjunt d'ocells que conté la secció del Mu- 

 seu com una manifestació o inventari de la classe més nom- 

 brosa dels vertebrats, l'efecte produit seria certament dolo- 

 rós; però, tenint en compte que'I nombre és prou suficient, 



