Konsdelenes Bygning og Udvikling hos Koenigia islandica. 



203 



Kerner i Kimsækken: Centralkernen og Ægkernen, der begge er meget 

 store; de er aabenbart voksede paa Bekostning af Kimsækkens øvrige 

 Kerner. Samtidig er Kimsækkens Omfang blevet saa stort, at den ud- 

 fylder omtrent Halvdelen af Ægkroppen, hvis Celler bliver trykkede 

 sammen og dræbt ; og deres Kerner ligger som sorte 

 Masser udenfor Kimsækkens ydre Begrænsning. 



Skønt jeg har undersøgt langt over 100 Blom- 

 ster, er det kun een Gang lykkedes mig at fmde et 

 tilstrækkeligt anskueligt Bef rugtningsstadium; 

 dette er afbildet i Fig. 5. Det paagældende Snit, der 

 var ^Viooo Milimeter tykt, rummede alt det i Figuren 

 tegnede med Undtagelse af Ægkernens ene Halvdel, 

 som laa i Nabosnittet. Ægcellens ydre Begrænsning 

 er saa skarp, at den kommer til at minde om en 

 Cellevæg; ogsaa Kernen er tydeligt forsynet med 

 en Hinde og besidder et iøjnefaldende mørkt farvet 

 Kernelegeme med Lufthule. Ved den hunlige Ker- 

 nes Hinde ses den mørke hanlige Kerne 5, der har 

 trukket sig sammen og ikke længer er aflangt ten- 

 formet, som da den laa i Pollenkornet (Fig. 3 c); 

 tillige er den blevet noget større og maa altsaa have 

 optaget Næring under sit Ophold i de hunlige Køns- 

 veje. Den anden Spermokerne .Si, der nu ligger midt 

 i Centralkernen, har derimod beholdt sin oprindelige 

 aflange og krumme Form og er omgivet af talrige 

 mørkt farvede Korn, hvilket maaske bør tydes som 

 en begyndende Opløsning. Centralkernen er usæd- 

 vanligt stor og er mærkeligt nok nu forsynet med 2 

 Kernelegemer, et større og et mindre; før Befrugt- 

 ningen er der aldrig mere end eet Kernelegeme; de 

 2, der nu optræder, tages bedst som et Udtryk for 

 Centralkernens Dobbeltnatur. Bortset fra Nucleolerne 

 er Kernernes Indhold usædvanligt klart i Befrugt- 

 ningsstadiet; der fmdes dog nogle mørke Kromotin- 

 korn spredt rundt om i Kernerne. Befrugtningspro- 

 cessen er altsaa en typisk , Doppelbefrugtning". 



Efter Befrugtningen deler Centralkernen sig saaledes, at der op- 

 staar en Mængde frie Celler, der først ligger som et tyndt Lag langs 

 Kimsækkens Periferi. De sidste af Ægkroppens Celler fortrænges efter- 

 haanden ganske, og der opstaar tillige Yæ^ge mellem de oprindeligt 

 frie Kerner; og slutteligt er Ægget helt fyldt med den paa denne Maade 

 opstaaede Endo sperm. 



Selve Ægcellen deles først (Fig. 6 a) ved en vandret Væg 6 12 



Fig. 5. „Doppeltbe- 

 frugtning". s, Sæd- 

 kerne l)eliggende ved 

 Ægkernens Hinde, s-y, 

 den anden hanlige 

 Kerne liggende midt 

 mellem Centralker- 

 nens toNucleoler.^*"*/!. 



