08R 

 NEW io..K 



DEN Interesse, man i gamle Dage nærede for Planterne som de 

 fornemste Lægemidler, har uden Tvivl foraarsaget, at Lægerne 

 for ret at kunne siges at forstaa deres Videnskab maatte give sig af 

 med Botanik, og det var da ikke underligt, at man søgte at skabe 

 Plantesamlinger, hvor Studiet af saavel vildtvoksende som dyrkede 

 Urter kunde ske i Ro og Mag, og hvor Planterne var helliget dette 

 Formaal alene. Ligeledes er det forstaaeligt, at Institutioner eller 

 Privatpersoner efterhaanden som Kommunikationen med fremmede 

 Lande forbedredes og Kendskabet til disse øgedes, fik Lyst til al 

 prøve Dyrkningen af -disse fjærnere Landes Planter. 



Nogen Efterretning om botaniske Haver har man ikke førend en 

 Menneskealder ind i det 16. Aarhundrede. Det har ofte været tillagt 

 Universitetet i Padua Æren af at have stiftet den første botaniske 

 Have — anlagt 1545 — men Eichhorn mener dog i sin „Geschichte 

 der Literatur" (I, S. 304), at Euricius Cordus allerede i 1534 i 

 Marburg anlagde en privat botanisk Have. Uden Tvivl er Universite- 

 terne dog gaaet foran i denne Bevægelse og først senere er det blevet 

 almindeligere, at Fyrster, Kommuner eller private Personer har taget 

 Tanken op. Bolognas Universitet fik i 1568 sin botaniske Have og 

 Leydens Universitet kom efter i 1577, medens Aarhundredet skulde 

 løbe til Ende, før vi her i Danmark kunde glæde os ved Besiddelsen 

 af en saadan Anstalt. 



