ROSENBORGS 

 KONGELIGE BOTANISKE HAVE 



11606 kobte Christian IV en Del Grunde udenfor Voldene i den 

 Hensigt at bygge sig et Lystslot og anlægge sig en Have for dér 

 at kunne have et Sted at rekreere sig. Her byggede Kongen i Tiden 

 1610—1624 Slottet Rosenborg. I Haven var der til Tider ansat to 

 Urtegaardsmænd (Gartnere) og flere Svende. Af en Instrux, udstedt 

 24. Marts 1633, fremgaar det, at der dette Aar skulde dyrkes et Bed 

 fuldt af SimpUcia (Lægeplanter). Dette kan maaske regnes for en 

 Forløber for Rosenborgs botaniske Have, hvis Skæbne man iøvrigt 

 ikke ved meget om; den synes næsten udelukkende at have været 

 knyttet til Grundlæggeren Dr. med. Otto Sperlings Virksomhed dér. 



I Aaret 1638 havde Corfitz Ulfeld, som nærede en betydelig In- 

 teresse for Lægen og Botanikeren Otto Sperling, anbefalet denne 

 til Kongen, „som en der var vel forfaren udi Urte videnskaben, og 

 hvem Hs. Majestæt skulde betro Inspektionen over sin Have." Chri- 

 stian IV fulgte Ulfeids Indstilling og udnævnte 7. Juni s. A. Otto 

 Sperling til Læge ved Bornehuset i København og „derforuden have 

 vi naadigst bestilt hannem at skal være vores Botanicus og have flit- 

 tig Indseende med Haven ved vor Kiobsted Kiøbenhavn, og tilholde 

 Urtegaardsmanden, at han sig beflitter at have alle de SimpUcia, som 

 gror dog i vore Lande, hvorfore Vi hannem have aarligen tilsagt 



200 Rd. in Sp " Det synes efter Ordlyden af Ovenstaaende at 



dømme, at Sperling har haft Overopsyn med hele Haven, men han 

 har sikkert i særlig Grad taget sig af den botaniske Del. 



Otto Sperling havde set sig vel om i Verden og havde bl. a. 

 været i Venedig, hvor han havde været ansat som Botanicus i Haven 

 hos en Raadsherre Contarenus. Til ham skrev nu Sperling og for- 

 talte om sin Udnævnelse samt bad, om han ikke vilde sende nogle 

 sjældne Frø, endvidere skrev Sperling til en Gu il i elm o Boel i 

 Lissabon og herfra fik han iblandt andet to Slags „af en sjælden in- 

 disk Væxt, kaldet Herba viva, som er saaledes beskaffen, at naar man 

 rører nok saa lidet ved den med en Stok eller Finger, bevæger den 

 sig straks, lukker sine Blade med stor Hastighed sammen og sænker 

 sine Grene mod Jorden. Da jeg (Sperling) nu engang talte med Stat- 



