6 SZTANKOVITS R. 



eredetét. Az eltérést tehát csak a levélnyél különböző magas- 

 ságából vett metszet magyarázza. 



A Carpinus orientális levélnyomnyalábjainak a szárból való 

 kialakulása az előbb emiitett fajokéval egyezően történik. Azon- 

 ban faji eltérések már a transzverzális síkban elhelyezett nyalá- 

 bok elkülönülésében észlelhetők. Nevezetesen, míg az előbb emlí- 

 tett fajok szárából az öt nyomnyaláb egyszerre hajlik ki a gyűrű- 

 ből, addig az utóbbi faj transzverzális síkbeli nyalábjai (4 — 5) már 

 rég elkülönültek, mikor a hátsó három nyaláb (6 — 7 — 8) kezd 

 elkülönülni, és az utóbbi elkülönülésével a rügy edénynyalábját 

 alkotó részek (2 — 3) is mindjobban kialakulnak. 



Jellemző eltérést észleltem a transzverzális síkbeli nyalábok 

 elhelyezésében is. Míg ugyanis az előbbi fajokon az említett 

 nyalábok (4 — 5) még a levél nyelébe való kihajlás előtt két-két 

 nyalábra különülnek el, addig a C. orientalis-nél a transzverzális 

 síkbeli nyalábok egyesülnek a jóval később elkülönült médián 

 hátsó (6 — 7 — 8) három nyalábbal oly formán, hogy a médián 

 síkban volt középső nyaláb megmarad, de a mellette levő két 

 nyaláb egyesül a transzverzális sík nyalábjaival (a 6. a 4-el és 

 a 8. az 5-el) és így a levél nyelébe kihajolva csak három edény- 

 nyaláb keresztmetszetét adják. 



Faji jelentőségét leginkább a levélnyél eltérő vastagsága 

 magyarázza. 



Tény azonban, hogy a hazai Carpinus-f&jok nyomnyaláb 

 számának megegyező volta mellett specitíkus jellegűvé válik a 

 levél nyelébe hatoló nyalábjainak a száma. Ez a jellegzetes szám, 

 mint olyan, csakis a levélnyél legalsóbb részében tűnik ki, a 

 levélnyél különböző magasságaiban más és más a nyalábok 

 elhelyezési viszonya, de a hazai Carpinus-okrai jellemző, hogy 

 azokban a fejlődő nyomnyalábok ötös száma jut érvényre. Vizs- 

 gálódásaim során azt tapasztaltam, hogy a C. betulus és alak- 

 körének levélnyeleiben a C. orientalis-sal szemben az edény- 

 nyalábok száma csökken, míg az utóbbi fajon az edényn3alábok 

 száma emelkedik. Sorozatos metszetek is azt bizonyítják, hogy 

 C. orientális levélnyelében az eredő nyomnyalábok száma a 

 levélnyél alapi részében kettővel kevesbedett, ellenben a C. 

 betulus-nál kettővel gyarapodott, hogy ez a gyarapodás ismét, 

 redukálódik, a csökkenés pedig az eredeti számra kiegészítődik. 

 A folyamat e két fajnál ellentétes. A C. hetulus-n&[ az edénynyalá- 

 bok számának redukálódása abban nyilvánul, hogy a ketté vált, 

 volt transzverzális síkbeli nyaláb újból egyesül egy-egy nyalábbá, 

 viszont a redukált C. orientális nyalábjai, mint a mellékelt ábrákon 

 látható, újból ötre egészitődnek ki. Az edénynyaláboknak ily 

 módon való kiegészítődése vagy redukálódása csak a levél lemezéig 

 tart, a hol a megváltozott helyi viszonyok mellett az edénynyalá- 

 bok elhelyezése is változik. 



A levél főerében folytatódó nyalábok közül három nagy 

 nyaláb egyesül egymással s közös sklerenchima-gyűrűvel válasz- 



