A BURGONYA HIPERTROPIÁS SZÖVETEI 27 



ban rendszerint csak a legkülső részeket lepték el. A még élő 

 és duzzadt állapotban levő legbelső aerenchimás réteget a 

 felette levő peridernia eléggé védi a gombák támadása ellen és 

 így az líj peridermaréteg képződéséről teljes határozottsággal 

 állíthatjuk, hogy abban a gombáknak semmi szerepük sincs. 



Az aerenchima képződésében mutatkozó szakaszosság nem 

 pusztán a kéreg hipertrofiájával kapcsolatos burjánzás! folyamat- 

 nak a sajátsága. A lenticzellák sejtsarjadzásában, a mint 

 Devaux \l3. Pl. 4. fig. 27.) vizsgálataiból ismerem, a hiper- 

 trofia és a paraképzés szabályos váltakozása szintén kimutatható, 

 jóllehet e váltakozások oka, a mint sok esetben kimutatható, a 

 nedvességi viszonyok ingadozásában rejlik [Devaux {13. p. 225.)]. 



10. kép. Periderma-kópzödés az aereachima alatt (km. a gumó hipertrofiás 

 kérgéből). — p) periklin, — a) antiklin falak. — A) az aerenchima alsó határa. 



Függelék. 



Ha a gumók és a sarjak hiperhidrikus burjánzásának beál- 

 lásához szükséges időt összehasonlítjuk, fel fog tűnni, hogy e 

 tekintetben a gumóknak sokkal hosszabb ideig tartó hajtatásra 

 van szükségük, mint a sarjaknak, 



E késedelemnek valószínű magyarázatát nem nehéz meg- 

 adni. A gumók a táplálék raktározására hivatott szervek, 

 melyekben a sejtek tevékenysége, növekedése és osztódása 

 a tenyészeti idő eltelte után megszűnik és normális viszonyok 

 között aktív munkásságot többé sem a nyugalmi időszak alatt, 

 sem ennek elmultával az új tenyészeti évad folyamán nem tel- 

 jesítenek. Lappangó életműködésük mindössze csak arra szorít- 

 kozik, hogy az új generáczió számára tartogatott tartalék-tápláló- 

 anyagot, a keményítőt a nyugalmi időszak alatt megőrizzék, 

 majd pedig, hogy annak idején az új vegetáczió megindítására 

 kiürítsék [MűllerThurgau (5.)]. Osztódó képességük fel- 



