52 



HOLLENDONNER F. 



sem E s s n e r, sem én egyet sem találtunk, az átlag maximuma 

 pedig csak uyolcz. Még jobban kitűnik tévedése a Junvperus 

 communis-nál, a hol szerinte 20, Essner szerint 103—143, az 

 én számításaim szerint törzsben 45 — 129, középértékben 72, 

 ágban 135 — 195, középértékben 168 bélsugár esik 1 mm^-nyi 

 területre, mig a bélsugársejtek száma Wilhelm szerint 300, 

 vagyis a bélsugaraknak átlag 15 sor magasaknak kellene lenni, 

 pedig Wilhelm maga mondja,^ hogy a Juniperus communis- 

 ben a bélsugarak többnyire 2—10 sejtsor magasak, a mi közel 

 áll E s s n e r és az én adataimhoz is, mert Essner ezt 1 — 6-ban 

 állapította meg, én pedig ágban 1—4, törzsben 1—9 leggyako- 

 ribb értékeket kaptam. A bélsugársejtek száma Essner szerint: 



4. rajz. A Biota orientális fájának radiális metszete, éh : évgyűrű határ, 

 hp : hosszparenchyma. 300-szor nagyítva. 



250 — 375, szerintem ágban 277, törzsben 310 volt a középérték, 

 míg a határértékek ágban 210—345, törzsben pedig 210 — 400. 

 A fák megkülönböztetésére használatos számbeli adatok 

 másik csoportjába azok az értékek tartoznak, melyek az alkotó 

 elemeknek nem a számára, hanem a méreteire vonatkoznak, 

 így Kleeberg a bélsugársejtek magassága alapján választja 

 szét elsősorban a két fát. Szerinte a Biota sejtmagassága 7 — 8, 

 a Thuja occidentalis-é hat beosztással egyenlő ; egy beosztás 

 2"5 [J--nak felelvén meg,^ az előbbinek a magassága 17'5 — 20 [x 

 az utóbbié pedig 15 jx. Viszont Essner a T/mj/a-ra 18, Burger- 

 s t e i n pedig 15 — 19 [x sejtmagasságokat állapítanak meg, úgy 



» 1. m. 162. old. 

 ' I. m. 691. old. 



