IRODALMI ISMERTETŐ 87 



tova. A Mucor, Circinella, Píloholus, Chaetocladium, Syncephalis, Sordaria, 

 Coprinus és néhány Fungi imperfecti, Ascomycetes és Basidiomycetes 

 spóráit rovarok hordják szét. A növényevő állatok bélcsatornájában 

 igen sok trágyalakó gombának megtalálható a spórája, a mely a bél- 

 csatornát csírázó képességének elvesztése nélkül hagyja el. A csiráz- 

 tatási kísérletekből vont következtetések alapján szerző a trágyalakó 

 gombákat három csoportba foglalja. Ezek elseje oly alakokból áll, a 

 melyek csírázásához feltétlenül szükséges az, hogy az állat gyomrá- 

 ban az emésztés kémiai termékeível érintkezzenek és a test melegét 

 felvegyék. (Kizárólagosan trágyalakók.) A második csoport alakjai 

 szintén csak trágyán fordulnak elő, de csírázásukhoz nem szükséges 

 feltétlenül az, hogy a növényevő állat belein átmenjenek. Terjesztőik 

 az emlősök, rovarok és a szél. A harmadik csoport gombái főképen 

 a szél által terjednek, nemcsak trágyán élnek. Az első csoport spórái 

 szobahőmérsékleten nem csíráznak, az utóbbi kettőéi igen. 



Dr. Szabó Zoltán. 



K. Müller, Freiburg í. Br. : Die Lebermoose (Musci hepatici) 

 (unter Berücksichtigung der übrigen Lander Europas). Mit víelen in 

 den Text gedruckten Abbíldungen. L. Rabenhorst's Kryptogamen- 

 Flora von Deutscbland, Österreích u. der Schweiz. Leípzig, Verlag 

 von E. Kummer, 1906 — 1911. 



A hepatícologiaí irodalom egy értékes és komoly munkával 

 gyarapodott. K. Müller írta meg a Rabenhorst Kryptog. Plora 

 von Deutschl. Österr. u. der Schweiz czímü nagy mű részére a 

 májmohákat és ezzel hosszú idő multán sokak örömére kiegészítette 

 ezen összefoglaló kryptogam munka bryologíai részét, mely Limprícht 

 lombosmoha munkájának megjelenése óta csonka volt. Bár müvének 

 eddig csak az első része jelent meg, de már ebből is megállapíthatjuk, 

 hogy ezen munka méltó párja lesz Limprícht nagybecsű müvének. 



A 870 oldalra terjedő első kötet bevezető része általános 

 ismereteket tartalmaz. Legelsőnek benne találjuk a raájmoháknak a 

 növények rendszerébe illesztett helyéről szóló fejezetet. Ezt követi az 

 általános jellemzés, melyhez az anatómiai rész illeszkedik. A máj- 

 mohák biológiáját tartalmazó fejezet után a gyűjtő részére szánt 

 hasznos útbaigazítások következnek, majd a moharendszerek ismertetése, 

 a mivel az első részt be is fejezi. 



Ezen általános részt követi a leíró, melyben a szerző florisztikai- 

 rendszertani alapon tárgyalja a növényország ezen érdekes, de egyúttal 

 nehéz csoportját. Részletesen és kimerítően találjuk itten az ismert 

 génuszokat, azok fajait és változatait leírva, de akadnak ezek között 

 uj szubgénuszok, fajok és változatok is. A génuszok leírását közvetlenül 

 a fajok határozó kulcsa követi. Ezek összeállításában a szerző mind- 

 végig arra törekedett, hogy az egyes fajokat a kezdő is nehézség nélkül 

 és biztosan meghatározhassa. A czímben megjelölt területen belül 

 eddig elő nem forduló, de ezen müvében tárgyalt génuszok kivételével 

 51 génuszt dolgozott fel. Utolsó a Geocalyx. A képek, génuszok, 

 fajok, változatok névsorával az első kötet véget ér. 



