138 IRODALMI ISMERTETŐ 



Harsliberger müvének első részéhen Északamerika flórája 

 felkutatásának történetét az egyes államok szerinti csoportosítással 

 ismerteti és az irodalmat sorolja fel. 



A míí második részében a szerző Északamerikát északi, középső, 

 déli és nyugatindiai területre osztva ismerteti geografiailag. E részbe 

 van továbbá foglalva Eszakamerika klimatológiai leírása és a flórára 

 vonatkozó statisztika. 



A statisztikai összefoglalásból kiderül, hogy a mü anyagát képező 

 flórában a fajok száma összesen mintegy 30,000, és pedig ebből 

 Kanada növényzete 3209, az Egyesült-Államok délkeleti részéé 6346, 

 a Rocky Mts. enderaizmusa 659, Középamerika és Mexikóé 8193, 

 nyugati Északamerikáé British Columbiától délfelé 3000 fajra tehető. 

 Ha ezeket a számokat összehasonlítjuk Európa növényfajainak számá- 

 val, azt látjuk, hogy az utóbbit Északamerika növényfajainak száma 

 jóval fölülmúlja ugyan, de mégse annyira, mint a mennyire egyrészt 

 a területbeli különbségekből, másrészt pedig a változatos viszonyokból 

 és a flóra változatosságából következtetni lehetne. 



Nymán konspektusában Európából kereken 9400 faj van fel- 

 sorolva, a mely tehát aránylag gazdagabb flórára vall. Még inkább 

 áll ez azonban különösen Európa keleti részére, a melynek fajokban 

 való gazdagsága kétségtelenül felülmúlja Északamerika megfelelő terü- 

 leteit raég abban az esetben is, ha azt tételezzük fel, hogy Észak- 

 amerika területe teljesen fel nem kutatott volta következtében még a 

 fajok bizonyos, már bizonyára nem igen nagy részét tartalmazza. 



A mü harmadik része tartalmazza Északamerika flórájának fej- 

 lődéstörténetét a kréta-időszaktól kezdve, valamint e flóra kapcsolatait 

 más földrészek flórájával és Északamerika határain belül az egyes 

 részek flórájának viszonyait a többi területekéhez. Ezenkívül pedig itt 

 találjuk meg (341 — 345. old.) Északamerikának különböző szerzőktől 

 származó növényföldrajzi beosztásait. 



Ebben a részben vannak megírva azok a bizonyítékok s elvek 

 is, a melyekre Harshberger növényföldrajzi beosztását alapítja, 

 a mi annál is inkább fontos, mert a mü összes részleteiben úgy a 

 geográfiai, mint a flóra-statisztikai s az ökológiai adatok mind a fej- 

 lődéstörténet figyelembevételével vannak értékelve s felhasználva. Ezen 

 a téren Harshberger támaszkodhatott Eszakamerika jól ismert 

 geológiai múltjára és az egyes geológiai rétegekből, különösen Grön- 

 landból és Északamerika délkeleti részéből előkerült, igen sok phyto- 

 palaeontológiai adatra. Ezek gondos felhasználása mellett azonban ott, 

 a hol a megfejtés úgy kívánta, hipotéziseket is segítségül vett, de 

 ezek is nagyrészt a rendelkezésre álló történeti bizonyítékok gondos 

 mérlegelésén alapulnak. Ezt a fejlődéstörténeti részt tehát a mellett, 

 hogy az egész mü anyagára kihatással van, — a harmadik fejezetben 

 (170—345. old.) foglalta össze. 



Fejlődéstörténeti tárgyalásaival Harshberger a kréta-időszak- 

 ból indul ki, melynek fosszilis maradványai kétségtelenné teszik, hogy 

 az időszak első felében Északamerika területét túlnyomóan Conifera- 

 vegetáczió borította. Ez időszak második felében mint Európa területén, 



