IRODALMI ISMERTETŐ 151 



forniai Sequoia-erdök után a legsűrűbb erdőségek vannak Északameri- 

 kában, melyekben Harshberger snját megfigyelései szerint a 

 törzsek 70 — 100 m magasak és egymástól néhol csak néhány láb 

 távolságra állanak. A teljesen beárnyékolt és mindig nedves talajt 

 mohákból, harasztokból és más növényekből alakult tömött takaró 

 borítja. Csodálatos, hogy maga a talaj, a mely homokos glacziális 

 lerakodás, igen vékony réteg, s így a leirt, rendkívül dús erdötenyé- 

 szet főleg a gyakori esőnek és mérsékelt klímának tulajdonitható. 

 Legfontosabb fajok : Pinus ponderosa (1000 m ig), P. Murrayana 

 (1000 — 1700 m), Ahies suhalpina (1700 — 2000 m), Pinus albiraulis 

 (2000 — 2300 m), a legáltalánosabban pedig Pseudotswja Bouglasii 

 van elterjedve, melynek északi határa Vancouver- szigeten az 50 — 51° 

 é. sz.-töl ferdén nyúlik fel oda, a hol körülbelül az 50° é. sz. a 

 Cascadok tengelyét szeli. Ezeken kívül a már előbb említett paczifikus 

 Coniferák s az Ahies amabilis, A. nohilis, Picea Engelmanni, Cha- 

 maecyparis Lawsoniana, Pinus monticola, Larix occidentalis , Populus 

 balsamifera, Betula papijrifera. 



Harmadik régiója e szekcziónak a kaiiíorniai, melyet minden 

 részében számos endemizmus jellemez. Ezek közé északról behatolnak 

 a boreálís hegyi erdők elemei is és viszont délről a sonorai sivatag 

 felöl számos délibb xerophyta elem. Három kerület foglalja el e régió 

 legnagyobb részét : a parti hegyvidék (Coast Rangé), az ezzel pár- 

 huzamosan haladó Sierra Nevada és a kettő közötti teknő, a mely 

 nagyrészt füves pusztákból áll. Délen csatlakozik e három kerülethez 

 az aránylag kicsiny San-Bernardino kerület. Az egész régió a 42° — 

 34Va° é. sz. közé esik. 



A Coast Rangé kerület erdőségeinek jellemző alakja a 

 Seguoia senipcrvirens , melyet Quercus densiflora, Castanopsis chryso- 

 phylla és Psiudotsuga Bouglasii kísér. Beljebb a szárazföld felé 

 Quercus califoniica (2 m törzsátmérőt elér), Q. Garryana ; a folyók 

 mentén TJmhellularia californica. Kevésbbé bőven a : Pinus ponderosa, 

 Castanopsis chrysophylla, Bihocedrus decurrens, Torreya californica stb. 

 Endemíkus fajai e kerületnek : Pinus Torrcyana és Cuprcssus macro- 

 carpa. A San-Joaquin-medencze folyóinak partjain Platanus racemosa 

 és Juglans californica, a nagy kiterjedésű fű-steppeken : Brodiaea, 

 Gilin, Claytonia, Calandrinia, Nemophila, Castilleja, Bupinus, Trifo- 

 lium, Carex-ek^ valamint számos ajakos és Composita génusz. 



A Sierra Nevada kerület erdőségeiben különösen a 

 következő fajok emelendők ki. Az elöhegyeken : Quercus Wislizeni 

 (160 — 1300 m), Ceanothus cuneatus (350 — 1200 m), Aesculus cali- 

 fornica (170 — 1000 m). A bozótosokban: Fremontia californica 

 (800—1300 m), Fraxinus dipetala (800 — 1160 m), Ceanothus diva- 

 ricata (900—1300 m), Quercus Breioeri (1150—1800 m) stb. 

 A Pinus ponderosa-íormkczió 800 — 2150 m között van. Ebben az 

 övben még : P. Bambertiana, Pseudotsuga Bouglasii, Abies concolor, 

 A. magnifica, Bibocedrus decurrens, Taxus hrevifolia, Torreya cali- 

 fornica, Populus trichocarpa, Alnus rkombifolia, Castanopsis chryso- 

 2)hylla, Quercus chrysolepis, Q. californica, Q. dumosa, Q. densiflora, 



