IRODALMI ISMERTETŐ 155 



künk, kedvünk sincs hozzá. Az ember akkor szeret meg „valamit", 

 ha azt behatóan megismeri és — érti". 



A mint a külföldi mezőgazdasági szakmunkákban manapság 

 elmaradhatlan a botanikai tudományos alapismeretek közlése és a 

 növények szervezetének, életének bemutatása, úgy a magyar mező- 

 gazdasági szakirodalomnak is ezen a csapáson kell haladnia, miért is 

 örömmel üdvözölhető a szerző munkájának az az irányzata, hogy a 

 specziálisan mezőgazdasági rész előtt népszerűsítő gazdasági növény- 

 tani alapismereteket óhajt nyújtani. Annál kevésbbé örvendetes azon- 

 ban — a mit kénytelen vagyok már most előrebocsátani — az a 

 körülmény, hogy a közölt botanikai részben tájékozatlansággal talál- 

 kozunk. Az I. fejezet 15. oldalától a 49. oldaláig terjedő általános 

 botanikai részben a magyar szak- és népszerűsítő irodalomban jófor- 

 mán páratlan könnyűséggel valótlanságot képtelenségre halmoz és 

 tanítás helyett félrevezeti az olvasót, még pedig az előszóban igért 

 „könnyed elbeszélő modor" helyett visszatetsző pongyola modorban. 



Meglehetősen súlyos vádak ezek, a melyeket a magyar botanikai 

 irodalom és a magyar gazdaközönség érdekében kénytelen vagyok 

 hangoztatni, de a melyeket néhány példával a következőkben igazolni 

 is fogok. 



Mindenekelőtt megállapíthatom, hogy a magyar botanikai termi- 

 nológia teljesen figyelmen kívül marad. így a faj (species) helyett hasz- 

 nált „növényféleség" és „fajta"' elnevezés pl. meg nem magyarázott 

 és értelemnélküli kifejezés. A növényalaktani elemi ismeretek is kevés 

 figyelemben részesülnek akkor, a mikor a szerző következőképen 

 tanít: 18. old.: „Az évelő vagy többévi növények magról is, gyökér- 

 ről is szaporodnak, gyökérzetük (gumó, hagyma) ..." A gyökér és a 

 szár fogalma ismeretlen e szerint a szerző előtt ! 20. old. : „az édes- 

 füvek szára gömbölyű" ; „. . . levélzetük fönt a száron ágazik el ..." \ 

 „. . . a gyökérzet itt sok vékony gyökérszálból {gyökérrostok) áll." 

 21. old. : „A gyökerek hegye egy erösebb bőrből álló védősisakkal 

 van ellátva" ; „ezen védősisak mögötti gyökérrészen képződnek a 

 hajszálgifökerek (körülbelül 2 mm hosszúak)". „Az évelő füveknek 

 azonban taraczkos gyökérzete (!) van, mely futó indákat.^ iaraczkos 

 hajtásokat (stolones) nevel." „A gyökérzetnek feje (!) a föld színénél 

 van, ez a gyöktörzs (rhizoma)." 



22. old. : „a szár azon része, a mely a föld színén van (sok növénynél 

 a föld szintje alatt) az aljlevélszár (melyet az évelőknél gyöktörzsnek hív- 

 nak)" ; „a szár azon része, mely a föld alatt van és a csirából ered, a 

 csiralevélszár". A 21. oldalon a gyökérnek nyilvánított „taraczkos haj- 

 tások, indák", a 22. oldalon csak „gyökérnek látszanak, pedig nem gyökér 

 az, hanem a szár egy része, az tulajdonképen tarack (stolon)". 24. old.: 

 „A fűfélék levélzete kétféle^ ú. m. gyökérlevelek és szárlevelek, a 

 szerint, hogy a szárból vagya gyökérből erednek ki." 25. old.: „Az édes- 

 füveknél, ott, a hol a levéllap kezdődik, a szárat még egy kis szarv- 

 kapaszkodó (!) öleli át (ligula), a nyelvecske vagy levélhártya ..." 

 26. old. : „A fűfélék virágját (nemző szervét) 2 csónakszerü polyva- 

 levél (kalászkapolyvák) takarja be és ezek együtt képezik a kalászkát, 



