158 IRODALMI ISMERTETŐ 



stiick" (47. old.), akkor ilyen stílussal nem könnyed, elbeszélő modor- 

 ról tesz tanúságot. 



Messze vezetne, ha az egész könyvet taglalni akarnám. Az 

 említett súlyos tárgyi hibák, stílusbeli pongyolaságok el is rettentenek 

 a könyv további részletes ismertetésétől, és csak annak megállapítá- 

 sára kényszerítenek, hogy a szerző írt egy könyvet, a melyben a 

 botanikai tudomány alapismereteit is közölni óhajtotta, anélkül hogy 

 csak olyan mértékű tudás is ki volna benne mutatható, a milyen minden 

 középiskolai tankönyvben bennfoglaltatik. Mintha nem is volna a világon 

 könyv, a melyből a szerző legalább ön maga okulására a legelemibb 

 ismereteket (mi a szár, a levél, a gyökér, a virág, mi a táplálkozás, 

 a növekedés, a csírázás, megporzás, megtermékenyítés, meljek az 

 elfogadott magyar kifejezések) meríthette volna ! 



Valóban sajnálatos jelenség ez, az ilyen müvek megírásában 

 nyilvánuló szándék, különösen hazánkban, a hol oly kevés könyv jelen- 

 hetik meg, oly kevés képzett szakíró tud érvényesülni. Különösen ez a 

 körülmény késztetett, hogy e müröl megemlékezzem. Nem kutatom, 

 hogy az ilyen színvonalú munkák megjelenhetésének lehetősége csak 

 a szerzőben rejlik-e, vagy egyúttal világot vet-e az olvasóközönségre 

 vagy a gazdasági szakoktatásunkra is ? Lehet-e jó e munka gazda- 

 sági része, ha a botanikai része megbízhatlan és hűtlen ? Megfogja-e 

 ily alapon kedvelni a gazdaközönség a „zöldgazdálkodást" ? Hiszen 

 szerző előszava szerint is „az ember akkor szeret meg valamit, ha 

 azt behatóan megismeri és — érti"^. 



A képekre vonatkozólag kiemelem, hogy a II — VI. gazdasági feje- 

 zetekben igen sok jól sikerült fénykép van. 



Mágocsy-Dietz Sándor. 



Günthart, A. Beitrag zu einer blütenbiologischen Mono- 

 graphie der Gattung Arabis. Bibliotheca Botanica, 77. 1912. 



A dolgozat bevezető része a fizikai leíró módszernek a Cruci- 

 ferák virágplasztikájára való alkalmazásával foglalkozik. Ez alatt a 

 módszer alatt főleg a mechanikai módszert kell értenünk, a mely 

 alapjában véve abból indul ki, hogy a virágrészek kialakulása egy- 

 más mellett való elhelyezkedésük lehetőségeitől, az egyes szervek 

 számára rendelkezésre álló helytől, a szervek összeilleszkedésének 

 következményeitől stb. függ. 



Ezen az alapon foglalkozik a szerző 23 Arabis-ídi] virágának 

 fizikai leírásával, a miben a mézmirigyek alakjának és elhelyezkedésé- 

 nek magyarázása és leírása domborodik ki leginkább. Ezek az őket 

 környező többi virágrészek helyzete és alakja szerint módosulnak. 

 Az Arabis génuszra vonatkozólag Prantl és Schweigler ered- 

 ményeit is figyelembe véve a szerző rendszert állapít meg s ebben 

 az Arabis génusznak négy osztályát (Abtheilung) különbözteti meg. 



A módszer igen érdekes eredményekre vezet. így pl. a behatóan 



