MEGJEGYZÉSEK PAX „GRUNDZÜGE DER PFL.4.i\ZENVERBREITUNG"-HEZ 191 



tölgyesbe kerülünk („Dubina" 37° 56—59', 49° 01'). Ámulva jár 

 az ember ebben a jórészt elegyetlen, kivénhedt sarjakból álló lucz- 

 fenyő övezte, mintegy 190 ha kiterjedésű tölgyállományban, mely 

 880 m magasságig ér, a legfelső példány pedig 917 m magasan 

 van Csupán három expozicziónál fordul itt elő: délen, délkeleten 

 és délnyugaton, egyebütt előtérbe jut a lúcz s a tölgy teljesen 

 eltűnik. A talaj sekély, köves, homokkő. Említésre méltó, hogy 

 a fajfenntartás itt jórészt csak sarjadzás útján történik, ennek 

 megállapítása után méltán hihetjük, hogy az éghajlat a tölgy- 

 vegetáczióra egyre alkalmatlanabbá vált s ezzel kapcsolatban 

 mindegyre kisebb térre szorulván, ez a termőhely a néhai tölgy- 

 uralom emléke lett. A reá nézve már kedvezőtlenné lett klímával 

 és a lúcz térfoglalásával csak kitűnő sarjadzóképessége tud 

 megküzdeni. Magot jelenleg minden 4 — 8. évben érlel ugyan, 

 de ez apró (borsó- és mogyorónagyságú) és nagy százaléka léha, 



II. k. H^. 1. — Hogy az első kötet térképén „f'-íel jelölt, 

 kék színű vonalat Erdélyben észak felé a Quercus lanuginosa 

 kevéssé lépi át, ez nem felel meg a tényeknek, mert ez a tölgy 

 az Erdélyi Medencze legnagyobb részén el van terjedve. Még 

 kevésbé lehet itt északi elterjedési határát megvonni azért, 

 mert Magyarországon az Északkeleti Kárpátokban Homonna mellett 

 s a tokaji hegyen és az Északnyugati Felföld több pontján 

 (Privígye környéke, pelsőczí Nagyhegy stb.) is előfordul.^ 



II. k. ?8. 1. — A Quercus cerris elterjedési területével 

 szintén nincs vonatkozásban a fenti vonal; észak felé megszakí- 

 tás nélkül Szatmárnémeti környékéig terjed s Máramarossziget 

 közelében, Karácsony falván van elterjedésének északkeleti határ- 

 állomása. 



II. k. 78. 1. — A magyar tölgy (Quercus conferta) északi 

 határa nem a hátszegi völgy, Déva és Vajdhunyad, hanem a 

 szilágyvármegyei Csán község (40° 11', 47° 27'), mely a maros- 

 völgyi termőhelyektől még mintegy 1° 30'-czel északabbra fekszik. 



II. k. 157. 1. — Megfigyeléseink szerint a" Babia-Góra 

 erdőhatára nem 1330, hanem 1430 m magasságban van; 1330 

 m-nek találtuk a zárt állományok átlagos felső határát. 



II. k. 157. !. — A bükk és jegenyefenyő legfelső elő- 

 fordulásai Pax szerint 1300 m körüliek a Babia-Górán. Ponto- 

 sabban a bükk 1265 m, a jegenyefenyő 1281 m max. magasságig 

 hatol fel. Már szó volt arról az L kötet 145. lapjához fűzött 

 megjegyzésben, hogy a törpefenyőrégió alsó szélét 1420 m 

 magasra vettük, nem pedig 1330 m-re. 



II. k. 162. 1. — Azt állítja, hogy a bélai mészhegyeken és 

 a „liptói havasokon" hiányzik a czirholyafenyő. Ezzel szemben 

 a tények azt igazolták, hogy a liptói havasokon nyugat felé a 

 „Velki Vrh" — „Rohács" gerinczéig el van terjedve s a bélai 



' V. ö. Botanikai Közlemények 1909. évfolyam 46. és ugyanott 1910. 

 évfolyam 240. lap. 



