192 BLATTNY TIBOR 



mészhegyek területén sem hiányzik. Elég ha hivatkozom Györffy- 

 nek a Magyar Botanikai Lapokban^ megjelent részletes felsoro- 

 lására, melyben 22 termőhelyét közli a bélai és javorinai mész- 

 hegységből. 



II. k. 179. 1. — A Selmeczbánya melletti Szitnya környé- 

 kén eredetileg erdei-fenyöállományok nincsenek, (erre különben 

 már T u z s n J. is rámutatott) az ültetett erdei-fenyvesek is 

 még aránylag fiatalok. 



II. k. 211. 1. — A Syringa Josikaea már többször említett 

 előfordulásában az Erdős Kárpátokban újólag kételkedik. 



II. k. 221. 1. — Az I. kötet 130. lapján levő tévedése 

 a dornavölgyi Pinus uncinata-vó\ újra helyreigazítandó. 



II. k. 223. 1. — Nem valószínű, hogy ezek után a Valea 

 Nyágrában a Pinus uncinata előfordulna. 



II. k. 241. 1. — „Die Zirbelkiefer aber fehlt im Fogarascher 

 Hochgebirge. Ich sah sie hier nirgends." A Fogarasi Havasok 

 területéről egyetlen czirholyafenyö lelőhelyet ismerünk: a Bráza- 

 Havas (Valea Bráza) Mosulyácza nyugati részén fordul elő nagy 

 mennyiségben; a szomszéd Pozsorta-völ^y végén is áll néhány 

 darab, innen azonban néhány évyel ezelőtt sok 100 példányt 

 elvitt a favállalkozó. 



II. k. 242. 1. — A talmácseli (kistalmácsi) feketefenyö 

 eredetiségében kételkedik. Már az I. kötetben is feketefenyőnek 

 tartja az itteni erdei fenyőt. Az őshonosság eldöntése sokszor 

 nehéz és reám az erdélyi részek erdei fenyő termőhelyei közül 

 ez az egy szintén azt a benyomást tette, hogy talán nem eredeti. 

 De ha tudjuk, hogy még napjainkban is éppen hazánk e területén 

 mily népszerűtlen az erdő mesterséges felújítása, nehezen kép- 

 zelhető el, hogy e területeken, a hol minduntalan csak irtották 

 és pusztították az erdőket, éppen itt nagyobb kiterjedésű erdei 

 fenyőállományt telepítettek volna. 



II. k. 254 1. — Az ezüsthársnak a II. térképen megjelölt 

 északkeleti határvonalát — melyről már megjegyeztem, hogy 

 csak két végpontjának a helyzete fogadható el — úgy a Quercus 

 conferta, mint a Syringa vulgáris túllépi. A Qu. conferta leg- 

 északibb lelőhelye Szilágy vármegyében van, a Syringa vulgáris 

 elterjedési határát pedig, miután Alsó- és Felső-Grohot-on kívül 

 (Körösbánya vidékén), innen keletre Bucsesd és Abrudfalva 

 határában, a Vulkán-hegy környékén is előfordul, szintén kele- 

 tebbre kell tenni. A Csáklyai-kőn — a honnan az irodalom 

 említi — nem találtuk, ez megerősíti Pax észlelését, a nagy- 

 hagymási és medgyesi termőhely eredetiségében Pax méltán 

 kételkedik, erről az I. kötethez fűzött megjegyzéseknél említettem, 

 hogy végleg törlendők lennének. 



II. k. 254. 1. — A Juglans regia-t a Bihar Hegységben 

 az előfordulás körülményeiből következtetve (kaszálókon, tanyák, 



1 1912. évfolyam i ,. 40—48. lap. 



