194 MOESZ G. 



ben ^A rendestől eltéröleg virító orgonabolcor virágzatáról" szól. 

 Vaál-on ugyanis egy orgonabokor október hó közepe óta virág- 

 zott, másodszor, E jelenség magyarázatát Mágocsy-Dietz S. 

 a késő őszig tartó kedvező időjárásban találja, a mely a rügyek- 

 ben már többé-kevésbbé meglevő virágokat teljesen kifejlesztette. 

 A vaáli orgona virágzata különben rendellenesen fejlődött, mert 

 tengelyképletei csökevényesek maradtak. 



Bár úgy az aranyosmaróti, mint a vaáli másodvirágzást, 

 proanthesist, M a s t e r s nyomán a ,,fieuraison anticipiée" elneve- 

 zéssel illethetjük, mégis nyilvánvaló, hogy közöttük lényeges 

 különbség van. Míg a vaáli orgonabokor másodvirágzását csak- 

 ugyan a késő őszig tartó kedvező időjárás okozta, addig az 

 aranyosmaróti másodvirágzást kétségkívül a kőrisbogarak levél- 

 rágása indította meg. 



Régi megfigyelés, hogy a lomblevelek és a levélhónalji 

 rügyek között korrelácziós viszony van. Már De C a n d o 1 1 e írja, 

 hogy addig, a míg a levél fejlődésének teljességében van, a 

 levélhónalji rügy alig-alig fejlődik, a mint azonban a levél fejlődésé- 

 ben visszamarad, a levélhónalji rügy növekedésnek indul. Példá- 

 nak említi a következő kísérletet: ha a fát májusban vagy 

 júniusban levélzetétől megfosztjuk, összes szunnyadó levélhónalji 

 rügyei azonnal fejlődésnek indulnak. G o e b e 1 kísérleti úton 

 bebizonyította, hogy a lomblevél korai eltávolításával a pálha- 

 leveleket jelentékenyen meg lehet nagyobbítani. Hasonló kísérletet 

 végzett Kronfeld a borsóval. A babon ez nem sikerült, a 

 minek a magyarázatát abban látják, hogy a bab apró pálhái 

 nem asszimilácziós szervek, hanem védöszervek. 



Kétségtelen az is, hogy a lomblevelek és a szaporodási 

 szervek közt is van korreláczió. Sokszor tapasztalták, hogy a 

 szaporodási szervek képződése hátráltatja a vegetatív fejlődést; 

 a bujább vegetatív fejlődés viszont sok esetben megakadályozza 

 a reproduktív szervek létrejövését. Klebs moszatokkal és gom- 

 bákkal végzett kísérletei szintén ezt tanúsítják. Ugyanezt bizo- 

 nyítja a kertészek tapasztalata is: a soványabb talajba ültetett 

 fák hamarább és bővebben virágoznak, mint azok, a melyeket 

 dúsan trágyáznak. A vízi növények közül azok az egyének, a 

 melyek szárazra kerülnek — feltéve, hogy ez az életmód is 

 megfelel természetüknek — , dúsabban és gyakrabban virágoznak, 

 mint azok, a melyek állandóan a vízben vannak, viszont ezek 

 bujábban fejtik ki vegetatív szerveiket. (Például a vízi Ranun- 

 culusok, Riccia stb.) 



A korreláczió jelenlétét megállapítani nem nehéz, de okát 

 adni annál nehezebb. 



Közelebb jutunk a kérdés magvához, ha keressük a virág- 

 képződés feltételeit. Ezzel a problémával sokan foglalkoztak. 

 Sachs feltételezi, hogy a növényben bizonyos különleges anya- 

 gok fejlesztik ki a különböző szerveket. Klebs (1904-ben) \\gY 

 találta, hogy az ásványi sóknak kisebb vagy nagyobb mértékben 



