KÉT ÉRDEKES HOMOKI CSÉ8ZEQ0MBÁBÓL 199 



Ezek alapján az ascus nagysága: 233 — 340x12 — 17 /i és a spóra 

 nagysága 14 — 18X.8 — ll/Jt határok között váltakozik. 



A spóra olajcseppet nem tartalmaz. A parafizisek fonál- 

 szerűek, egyenesek, fent alig szélesebbek, 3 — 4[j.; számuk arány- 

 lag csekély. 



II. Sepultaria arenicola (Lév.) Rehm. 



Fig. 6—9. 



Syn. : Peziza (Humaria) arenicola Lév. in Ann. des se. nat. 3 sér, 

 Tome IX. 1848. pag. 140. 



Humaria arenosa F u c k e I. Symb. Mycol. 1869. pag. 321. 

 Lachnea arenosa S a c c. SylI. Fung. VIII. 1889. pag. 167. 

 Lachnea arenicola Sacc. Syll. Fung. VIIJ. 1889. pag. 172. 



Lindau^ a Sarcosphaera génuszba néhány olyan fajt is 

 felvesz, a mely sehogy sem illik bele. Ilyen a Sarcosphaera 

 sepulta, arenicola, arenosa, geaster és a Sumneriana faj. 



A hosszú, hajlékony szőrözet, mely külsejüket fedi, továbbá 

 az a körülmény, hogy a jódoldat az ascusokat nem kékíti meg, ele- 

 gendő ok arra, hogy ezeket a fajokat a Sepultaria génuszba 

 helyezzük. így tett Rehm'^ és Boudier'' is. 



Ezúttal csak az arenicola Lév. és az arenosa F u c k e 1 

 fajokkal foglalkozom, melyekről az a véleményem, hogy mindkét 

 név egyetlen fajra vonatkozik, melyet a régibb arenicola Lév. 

 névvel kell jelölni. 



Legteljesebb leírásukat Rehm idézett munkájában találjuk. 

 A Sepultaria arenicola-ról úgy nyilatkozik, hogy az „mindenesetre 

 igen közel áll a Sepultaria arenosa-hoz úgy, hogy az utóbbit csak 

 szembetűnően nagyobb alaknak tarthatjuk. Eltekintve azonban 

 ezen feltűnő nagyságbeli különbségtől, az arenicola spórái is 

 mindig kisebbek és a termőtest széle is kevésbbé mélyen van 

 behasítva". 



Rehm szerint tehát az elválasztó tulajdonságok ezek: 



Az arenicola Lév. apotheciumai egyenként jelennek meg, 

 szélük többé-kevésbbé behasított, átmérőjük 5 — 10 mm, spórájuk 

 18-24x10— 12 {i nagy. 



Az arenosa F u c k. apotheciumai többesével, összeszorulva 

 teremnek, mélyen behasítottak, átmérőjük 1-3 cm, spórájuk 

 24-30X10— 14 [X nagy. 



Ha azonban e gomba első leírásait vetjük össze, akkor 

 legfeljebb a hymenium színében találunk különbséget. Lé vei Hé 

 az arenicola hymeniumát „fuscescens''-nek, Fuckel az are- 

 nosa-ét „albo-glaucesceus''-nek mondja. 



Az apothecium és a spóra nagyságáról csak F uc k e 1 tesz 

 említést; az előbbiről mondván: „usque ad 1 unc. latis" (tehát 2'5 



' Engler-Prantl: Die nat. Pflanzenfam. I. Teil. 1. Abt. p. 181. 

 ^ Rehm: Ascoiuyceten. Rabh. Kryptog. Flora I. Bd. 3. Abt. p. 1076. 

 ■* Boudier. Hist. et Class. Discomyc. d'Europe. p. 59. 



18 



