210 IRODALMI 18MERTETÖ 



hogy az Alföld növényzete az adriai és a földközitengeri hegyvidék 

 flórájával kapcsolatos. A dolgozatnak ugyanis ez egyik fö alapgondo- 

 lata és nemcsak sejtelme; a mi világosan ki van fejezve pl, az 579. 

 old. utolsó bekezdésében vagy az 587. old. 4. és 5. sorában stb., a 

 hol ez a felfogás tisztán és kereken ki van mondva. 



A Festuca amethíjstina-ról mkv előbb szóltam. E nevet Kerner 

 és E n g 1 e r felsorolása nyomán használtam, a növényt magát pedig 

 rajtuk kiviil más szerzők nyomán is a „vaginata" -tói különbözőnek 

 tartottam, (hogy faj, verietas vagy forma, az itt a növénygeográfiai 

 jelentőséggel szemben mellékes) ; és a kapcsolatos steppeirodalommal 

 foglalkozván, mindenki könnyen rájöhet, hogy a H o s t-féle fajról van 

 szó, csakhogy mint egyetlenegy növényhez, úgy ebhez sem írtara 

 szerzőt. Most, miután az orosz irodalmat behatóbban megismertem és 

 az ovina csoport fajait a délorosz puszták 15 — 20 pontján s Alföl- 

 dünkön is bőségesen begyűjtöttem, ennek az alaknak úgy, mint a 

 többi ide tartozó alaknak szisztematikai és növényföldrajzi értékére 

 vonatkozó felfogásomat is behatóbb feldolgozástól kell függővé tennem ; 

 a mi azonban D e g e n Á. ismertetésétől teljesen független. Az Elynius 

 caput medusae alatt D e g e n Á. E. asperum-ki vagyis több magyar 

 szerző E. crinitus-ki értem, a mit felesleges bővebben magyarázni. 

 D e g e n Á. ismertetésében nem vette figyelembe azt, hogy egy 

 növényföldrajzi dolgozatban nomenklatúrái fejtegetésekbe épp oly kevéssé 

 lehet bocsátkozni, mint rögtönzött szisztematikai részletezésekbe sem. 

 A mi a SpirantJies autumnalis, Euphorhia verrucosa, Sdxifroga hulhi- 

 fera stb. fajokat illeti, ezeket magam sem tartom jellemző pusztai 

 növényeknek, ámbár még ehhez is szó férhetne. Kerner azonban 

 felvette őket az ő három pusztai forraácziójába és itt az utóbbiak elem- 

 zése révén vettem fel őket. Téved azonban D e g e n Á. abban az 

 állításában.^ hogy a Fiimana procumbens ne volna tipikus pusztai 

 növény. Hiszen homokpusztáinknak a Duna — Tisza közén egyik leg- 

 jellemzőbb növényfaja. Éppen így hibát követ el Degen Á. ismerte- 

 tésében ott is, a hol a Pollinia gryllust, a Hordeum Gussoneanumot 

 és a Biiplcuriim tenuissimumot felhozza, mint a délorosz steppék 

 növényét. Ezek onnan hiányzanak. A délorosz puszták és a magyar 

 Alföld összehasonlításában különösen egyike a legfontosabb növény- 

 földrajzi adatoknak az, hogy a Pollinia gryllm náhmk jellemző pusztai 

 növény, a délorosz pusztákon pedig hiányzik. A P. gryllus Besszárábia 

 néhány pontjáról, a tauri gubernium néhány szigetéről és a Kaukázus 

 magaslatairól ismeretes. E helyek azonban a délorosz pusztákon kívül 

 fekszenek. Nemkülönben a D e g e n Á. ismertetését támogató J á v o r k a 

 S.-nak az a megjegyzése (1. e füzet 223. oldalán) sem változtat a dolgon, 

 hogy ez a növényfaj Indiában (sőt hozzátehetem, hogy Ausztráliában 

 is) előfordul : mert itt a délorosz pusztákról van szó. Dolgozatom meg- 

 jelenése óta az Araltó és a Dnyepr közötti részen a délorosz puszták 

 nyári flóráját 34 különböző helyen begyűjtöttem s a kapcsolatos orosz 

 irodalmat is gondosan áttanulmányoztam : a P. gryllus előfordulását 

 azonban a délorosz puszták egyetlenegy pontjára sem állapíthattam 

 meg. Ha Degen Á. tud e növénynek a délorosz pusztákon 



