8 . JMÁGOCSY-DIETZ SÁNDOR 



Nyíltan megvallja, hogy a gombák jellemzését külföldi, többnyire angol 

 vagy német munkákból vette át, mert »egy már leírt fajhoz új diagnózist 

 nem lehet csinálni, csakis új észleleteket csatolhatunk hozzá«. 



Munkájában összefoglalja az eddig ismeretes Gasíeromyces-e'mket, e mel- 

 lett pedig az eddig ismert fajok meghatározását óhajtja megkönnyíteni. És 

 éppen ezért »nem új fajokat kellett felállítania, hanem inkább számos, az 

 irodalomba vezetett rossz fajt lerontani kényszerült és egyenlő jelentésére 

 visszavezetni, mert a Gasteromyces-ek csoportja társnevekkel (synonymokkal), 

 fölösleges üres nevekkel niár nagyon is túltelítelt«. 



A sokféle társnév keletkezésnek két oka van. Az első az, hogj' »e gombá- 

 kat egymástól messzeeső Földrészeken találták, — hiszen jó részük kozmopolita, 

 mert megélhetések főfeltétele nem az éghajlathoz, hanem a talajhoz van 

 — kötve« ; a másik oka az, hogy »több fajnak alakja, nagysága, színe rend- 

 kívül változó. « Ez »a variálás eddig nem képezte a kutatás tárgyát, de ha 

 tenyésztésükkel foglalkozunk, valószínűleg az okokra is reá találunk, melyek 

 e változatosságot előidézik*. Kár, hogy H o 1 1 ó s, a ki e nagy mértékű vari- 

 álásra elsőnek mutat rá, nem próbálkozott meg az okok kutatásával is, mert 

 ha az öt év nem is volt elegendő a tenyésztés útján való tapasztalatok szer- 

 zésére, bizonyára már a termőhely és más egyéb körülmények is szolgáltat- 

 hattak volna bizonyos mértékig ilyennemű útmutatásokat és tapasztalatokat. 

 Különösen feltűnően variálnak Hollós szerint : Battarrea phalloides (Dicks.J 

 Pers., Secotinm agaricoides f Csent.) Holl., Mycenastrnm Coriimi Desv., 

 Lycoperdon timbrimtm Pers., L. geinmaluin Batsch., L. fiirfuraceimi Schaeff., 

 L. hyemale Vitt., Calvatia caelata (Bull.) Morg., C. saccata (Valii.) Morg., 

 C. cyalhiforiiiis (Bosc.) Morg., Pisolilhus arenarüts Alb. el Schivein. 



Ezek közül különösen a Battarrea phalloides variálását a két második 

 táblán mutatja be 15, illetőleg 18 alakban, a Secotitim agaricorides-ét a III., IV., 

 V. és a két VI. táblán százféle alakban, a Mycenaslrum Coritim-ét a XXIV., 

 XXV. és XXVI. táblán körülbelül harminczféle alakban, a Pisolilhus areua- 

 rius-ét a XXV'II. és XXVIII. táblán 18-féle alakban mutatja be, jeléül annak, 

 hogy ezek variálását figyelhette meg leginkább. 



Törekvése volt az »egyjelentésü nevek kikeresése, hogy azután mint 

 synonymot az elsőbbség jogán vagy másként a legérdemesebb elnevezés alá 

 állítsa«. És hogy e tekintetben mennyire zavarosak a nomenklatúrái viszo- 

 nyok, leginkább igazolja a lelkiismeretesen és gondosan dolgozó Hollós- 

 nak a vallomása, mely szerint »nem hízeleg magának azzal, hogy a synonymok 

 rengeteg útvesztőjében mindenkor szerencsével járt«. A társnevek keletkezését 

 érdekesen világítja meg a Secotiuin agaricoides (Csern.) Holl. * példájával, 

 melyet a különböző országokban a szerzők mintegy tizenhat néven ismertet- 

 tek. Ezek közül Saccardo nagy munkájában nyolczat említ föl, mindegyik 

 külön jó faj gyanánt, úgy hogy a kutató Saccardo munkájából »nehezen 

 döntheti el, mivel van dolga, sőt a jogosan megillető nevét meg sem találja*. 



Éppen vS a c c a r d munkája indította H o 1 1 ó s-t arra, hogy a társnevek 



* Hollós következetesen C z c r n.-t ir. 



