10 mAgücsy-diktz Sándor 



Végül áttér tulajdonképpeni tárgyára, a Gasleromycetcae Wilhl. mono- 

 gráfiájára (15. old.). Elöljáróban közli jellemzésüket az eddigi ismereteink 

 alapján. Habár e tekintetben elég részletességgel jár el, mégis szerettem volna 

 különösen szerkezeti finomságokat részletesebb megokolással és egyúttal eset- 

 leg szövegközötti rajzok támogatásával a munkában találni, a mi a kevésbé 

 avatottak számára lett volna lényeges és becses. 



Elősorolja ezután a legjelesebb szerzők osztályozását, hogy végül 

 Morgan osztályozását a Secoliaceae-Q.s&\á.áá&\ megtoldva fogadja el tár- 

 gyalása alapjául. E szerint van hazánkban 27 génusz Gasteromycetes 102 

 fajjal, mi által hazánk e tekintetben a leggazdagabb és egyúttal legismertebb 

 területe Európának. Az elősorolt génuszok, illetőleg fajok a következő családok 

 között oszlanak meg : PhaUoideae 2 génuszszal, illetőleg 2 fajjal, Secotiaceae 

 2 génuszszal, illetőleg 2 fajjal, Lycoperdiaccac 10 génuszszal, illetőleg 66 

 fajjal, Sclerodennaceae 2 génuszszal, illetőleg 5 fajjal, Hymenogastraceae S 

 génuszszal, illetőleg 21 fajjal, Nidiilariaceae 3 génuszszal, illetőleg 6 fajjal. 

 A fajok között nem találunk sok olyat, a melyek nevét Hollós helyes- 

 bítette ; ilyenek pl. Montagnites radiostis fPaíl.J Hol!., Secolinni agaricoides 

 {Csern.JHoU., Geasler coroUimts (Batsch.) HolL, CaJvalia candida (Prostk.) 

 Holl., Disciseda circuuiscissa ■ (B.dC.) Holl., D. Debreceniensis (Hazsl.) 

 HoJL, Rhizopogon roseoliis (Cda)HoU. Éppen így nem akadunk e mun- 

 kában sok új fajra, a mi meglehetősen szokatlan a modern monográfiák 

 sorában. A munkában a következő új fajokkal találkozunk: Geaster pseiido- 

 strialits, G. hiingaricus, G. pseudoUmbatiis, Calvatia Imngarica, C. Tatrensis, 

 Lycoperdoii Juingariciiiii, L. pseudocepaefornic, Bovista Intngarica. 



Helyesbítésekkel és új megállapítással a fajváltozatok során is talál- 

 kozunk, bár nem fölötte gyakran. 



Közli még azoknak a fajoknak a sorát, melyeket vizsgálatai szerint 

 eddig hibásan közöltek hazánkból ; továbbá a családok és a génuszok átnézetét. 

 A részletes tárgyalás során az egyes fajokról és faj változatokról nem- 

 csak jellemzést, de részletes leírást közöl, sőt kiterjeszkedik a csekélyebb 

 jelentőségű eltérésekre is, fontolóra véve az egyes szerzők leírásait és adatait 

 is. Szóval rajta van, hogy az átvett eredeti diagnózist felfogásához híven a saját 

 megfigyelései alapján kiegészítse, bővítse, megokolván ilyen módon a fajok 

 összevonását. 



Tekintettel van a jelentősebb eltérésekre és elősorolja a megtartható 

 fajváltozatokat. Közli végül a gombák termőhelyeit, a mint azt gyűjtéséből és 

 az átvizsgált gyűjteményekből megállapíthatta. 



A fajokban gazdagabb génuszokban tájékozást nyújt még a közölt 

 meghatározó kulcsokkal is, így a Lycoperdon, Bovista és Geaster génuszokban. 

 Rajta van, hogy az elősorolt fajokról és fajváltozatokról összes isme- 

 reteinket egyesítse, összefoglalja és azokat minden oldalról megvilágítsa. 



A munkának eme leglényegesebb és legjelentősebb része (23 — 124. old.) 

 után közli a nagy fáradsággal és nagy körültekintéssel összeállított egyjelen- 

 tésű neveket (125—170. old.), egyszersmind megjelölvén azoknak irodalmi 

 forrásait és adatait, végül pedig elősorolja az exsiccata-kat, a melyekben az 



