18 TUZSON JÁNOS 



csoportokat jelentenek ; az ezekbe sorozott fajok pedig csakis a legszigorúbb 

 elkülönítés után, az erjedési tevékenység, a spóraképzéshez szükséges hőmér- 

 séklet, időtartam és más élettani jellegek alapján határozhatók meg. Hason- 

 lóan vagyunk a Torula, Mycoderm és más alsóbbrendű fonalas gombákkal, 

 nemkülönben a baktériumokkal. 



A baktériumok gömbös, pálczikás, csavaros vagy fonalas alakja, valamint 

 csillangóik és spóraképzésük nyújtanak ugyan támasztékot arra, hogy a mai, 

 alapjában véve mesterségesnek nevezhető rendszernek bizonyos tágabb kereteibe 

 morfológiai alapon osztathassanak be, ezeken belül azonban az élettani viszo- 

 nyok döntenek ; emez alapon épült fel az egész bakteriológia diagnosztikája. 



Ha tekintetbe veszszük, hogy az élettani meghatározási módszerek 

 alkalmazása minő sokoldalú gyakorlottságot igényel és hogy e módszereknek 

 minő fontos kellékeit teszik a nagy munka árán tökéletesített eszközök 

 és berendezések, — úgy legkevésbé se csodálkozhatunk azon, hogy az 

 alsóbbrendű gombák meghatározása olyan nehezen került a mai állapotába, 

 és hogy a mai mykologiának olyan kemény harczot kellett vívnia az ősnemzés 

 és a pleomorphizmus tételeivel. 



És sajátságos, hogy a mai meghatározásainkhoz gyakran ugyanazokat 

 a körülményeket használjuk fel segédeszközökűl, a melyek annak idején a 

 »generatio spontanea« és a »pleomorphizmus« elvét is támogatták. 



Vegyünk például egy talaj-elemezést. 



Ha valamely szőlős vagy gyümölcsös talajának alsóbbrendű gombáit 

 akarjuk meghatározni, veszünk a talaj felszínéről egy-két kanálnyit és abból 

 a meghatározandó szervezetek szerint különféle táplálóanyagba és különféle 

 tenyészeti viszonyok közé helyezünk bizonyos mennyiségeket. Ha az eredeti 

 talajpróbát mikroszkóppal vizsgáljuk, akkor a cm^-ként benne foglalt csírák 

 százezrének alig fedezzük fel itt-ott egyikét-másikát ; ha azonban a 25o C. 

 mellett, árpalében tartott tenyészetet 3—4 nap múlva vizsgáljuk, úgy ebben 

 bőségesen elszaporodva találjuk az élesztő-gombákat ; ha a 34" C. mellett 

 tartott duplasörös tenyészetet vizsgáljuk, úgy az eczetsavas baktériumok kerül- 

 nek elénk ; ha a 250— 30° C. melegben, levegő hozzáférésével tartott húskivo- 

 natos zselatinába oltott anyagot figyeljük meg, úgy az aérobionta-baktériumokat, 

 talán az anthrax-baktériumot, a széna-bacillust stb. határozhatjuk meg, és ha 

 ugyanilyen tenyészetünket a levegő oxigénjének megvonásával tenyésztettük, akkor 

 ebben az anaérobionta tetanus- és ödem-bacillust ismerjük fel és így tovább ; a 

 tüzetesebb meghatározások czéljából pedig ezt az első, durvább elkülönítést 

 követi a fajok pontosabb, tökéletes elkülönítése, megfigyelése. 



A láthatatlan csírák gyors elszaporodása szülte régente az ősnemzésről 

 táplált felfogást és a viszonyok szerint uralomra jutó más és más faj feltű- 

 nése idézte elő később a pleomorphizmus elvét. Módszerünk pedig sokban fedi 

 a L i s t e r és H a 1 1 i e r módszerét, csakhogy a míg e kutatók az eredmény- 

 ből akartak következtetni a szervezetek ismeretlen életviszonyaira, addig a mi 

 meghatározásaink helyes felfogásának az teszi az alapját, hogy a föltételezett, 

 meghatározandó szervezet élettani sajátságait és a természetnek idevonatkozó 

 törvényeit már előre is tudjuk és értjük. 



