I 



AZ ARAUJIA SERICIFERA BROT. ROVARFOGÁSA. 33 



virágainak magabeporzását bizonyíták, sőt az utóbbi még a folyamatot rajz- 

 ban is feltünteti. 



Ezekkel szemben Darwin tanainak hatása alatt Müller H., D e 1- 

 p i n 0, H i 1 d e b r a n d, C o r r y, G i a r d, H o u s s a y,* K n u t h** a rovarok 

 útján való beporzást bizonyítják, rámutatva a virág szerkezetére, de különö- 

 sen a translator ok és a mézfejtő jelentőségére. Minthogy azonban Bonnié r*** 

 kimutatta, hogy a rovarok útján való beporzás és a mézfejtő jelenléte között 

 nincsen semminemű vonatkozás : többen, így legutóbb D o p is állást foglal- 

 tak a virágbiológusok, különösen az olaszok és németek ama felfogása ellen, 

 mintha az Asciepiadea-k virága a rovarok által való beporzáshoz alkalmaz- 

 kodott volna. Megerősíti ezt állítólag az a valóság is, a mit Chauveaud 

 és Guéguen állapítottak meg, mely szerint a pollen a bibe és porzók 

 alkotta üregben tömlőt volnának képesek hajtani, a miBrongniart tapasz- 

 ■talatával megegyezik. D o p még a megállapodás bizonyítékául azt is 

 említi, hogy sikerült neki polleneket O'OIS százalékos czukoroldatban tömlők 

 hajtására indítani. Mindezek alapján D o p úgy oldja meg a kérdést, hogy 

 ha sikerül is a rovaroknak a pollinium-okat más virágba átvinni, az csak 

 történetesen eshetik meg. 



Az Araiijia virágain tett megfigyeléseim látszólag az utóbbi, t. i. a jórészt 

 francziák osztotta felfogást erősíti meg, a mennyiben az Araujia virágának maga- 

 beporzását 1 — 2 esetben megállapíthattam ; ellenben a pollinium-ok átvitelét 

 közvetetlen nem erősíthetem meg, bár az eddigi kutatások és a meglevő tulaj- 

 donságok alapján a rovarok útján való beporzást valószínűnek tartom. 



A rovarok útján való beporzás lefolyása a következő. + A látogató rova- 

 rok hosszú nyelvüket azaz szipókájukat a virág torkába juttatja, a hol egyrészt a 

 párta csövének alakulása, másrészt a sarkokban való gyengéd rózsaszíne a méz- 

 gyűjtő helyekre kalauzolja (18. rajz) őket, a hol a porzók érintkező léczének 

 nyúlványa alatt a szomszédos koronaszeletek öblébe jutnak ; innen kihúzatva 

 az összeérő porzóléczek közé kerülnek már az által is, hogy ezek nyúlványa 

 a mézgyűjtő felé kerül (8. és 18. rajz). A mint a rovar szipókáját azaz 

 nyelvét ki akarja húzni, kénytelen most e léczek között fölfelé vonni, miközben 

 a léczek felső és egymáshoz meglehetősen erősen simuló szélei közül kisza- 

 badítja, a léczek fölött közvetlen elhelyezett csapóba jut, illetőleg szorul, 

 melyet, ha a virág ez a része egészen fejlődött, könnyen elmozdít helyéből 

 a csapókészülékkel összefüggő karokkal és a két szomszédos porzó egymás 

 felé eső pollinium-ával együtt (17. rajz). A kiszabadított translator két karja 

 eleinte távol tartja egymástól a két poUinium-ot, azonban a szárazabb levegőn 

 a karok összehúzódnak, kissé megcsavarodnak, végül aláfelé egymásfelé 



* D o p i. m. 1 15. old. 

 *" Knuth P. : Ihindbuch der Blüthenbiologie. II. Bánd, 2. Theil. Lcipzig 1899, 

 S. 61-68. 



*** Bonnier G. : Les nectaircs, étude critique anatomique ct physiologique. 

 Paris. 1878. 



t D c 1 p i n o F., illetőlcp; H i 1 d c b r a n d F. ismertette nagyjában először. 

 Bot. Zeit. 1867. évf., 265-266.' old. 



Növénj'tani Közlemények. 1901. III. kötet, 1—2. füzet. " 



