A PHAENOLOGIAI MELEGÜSSZEGKK. 41 



el van különítve, ez okokból föl kell tennünk, hogy az éghajlati különbségek, 

 melyek a tagolódást megindították, még ma is fennálianak és hogy a három 

 nemzetség kialakulása a legutóbbi időben, — mindenesetre a jégkorszak után 

 való korban — ment végbe ; és hogy e három kialakulás még tovább tart, ezt 

 mutatja ama körülmény, hogy a legnagyobb eiterjedésű alaknak, t. i. Gentiana 

 cmnpestris-nak két évszak szerint más (saisondimorph) alakja van, ugyanis 

 a G. germanica Froel., mely nyáron és a G. suecica Froel., mely őszszel 

 virágzik. 



Volt tehát egy ősalak, a Gentiani campestris tágabb értelemben ; és mint- 

 hogy a mai Gentiana canipestris-hez legközelebb álló fajok egyike, G. nea- 

 politanum Dél-Európában, a másik, G. heterosepala Észak-Amerikában laknak, 

 tehát olyan területeken, a melyeken az európai harmadkorból fönmaradt 

 típusok találhatók : ez okból föltehető, hogy a G. campestris ősalakja is 

 létezhetett már ama korban, és hogy a jégkorszak elmúltával, — melyet 

 Európa déli vidékén bántalom nélkül túlélhetett, — útját Európa északi vidékei 

 felé vette. 



A G. campestris L. két rokonával együtt egyszersmind világos példa 

 arra, a mint ezt Wettstein is mondja, hogy bizonyos növények a 

 külső tényezők minden változására alkalmazkodási jellegek megszerzésével 

 reagálnak, és ennek következtében az alakok sokféleségét is létre hozzák. 

 Ilyenek például IJieracitim, PolentiJla, Etiphrasia : ellenben vannak olyan 

 növények is, melyeknek nagyon kevés alkalmazkodási jellegük van, környezetük 

 iránt nagyon csekély igényük van, és a hol velük találkozunk, mindenütt a nagy 

 egyformaság benyomását teszik reánk. Ilyenek például : Galinsoga parviflora, 

 Pteridiiim aqiiil intim . 



De ha az ősvilág növényei között körültekintünk, akkor még olyan 

 növényekkel is találkozunk, melyek létezésük hosszú idején át, a krétakortól 

 egészen mai korunkig semmiféle alkalmazkodási jelleget nem veitek föl, noha 

 alkalmazkodtak az eme végtelen időben végbement éghajlati változásokhoz, 

 melyek a mai éghajlati övek kialakulásához vezettek. 



A manapság Chinának Shan-Tang és Kiang-Nan nevű tartományaiban az 

 északi szélesség 24— 36-iki fokáig elterjedt és Canton körül legsűrűbben elő- 

 forduló mocsarakban tenyésző Glyptostrobus heterophylliis Endl. a harmadkor 

 legelterjedtebb fenyőfáinak egyike volt (D. enropaeus Brngt. sp.J. Már a ceno- 

 manien-ből, tehát a felső krétából ismerjük. Nem ismerünk jelleget, mely a fosszil 

 növényt különbözővé tenné a mai nap élő alaktól, pedig nincsen tagja ennek, 

 mely az őskorból ne maradt volna reánk. E növény Canton mellett (23"8'J 

 é. sz.) 20'7"-nyi évi hőmérséklet élvezetében van, a leghidegebb hónap a januárius 

 (12'70), a legmelegebb a július (2S"00) ; mégis azt tapasztaljuk, hogy nagyobb 

 viszontagságoknak is tud ellenállani, mert Canton körül a hőmérséklet évi szélső- 

 ségei nagyok (egyrészt 34'5o, másrészt 1'7'^); Montpellierben nagyon kemény 

 telet állott ki 1853/4 ben. 



Meyen (Hann J.: Handbuch d. Klimatologie, S. 318.) a következőt 

 mondja: »Canton és Macao vidékén tenyésznek a pálmák, tenyésztik a 

 czukornádat, a rizsét, a Nelumbium speciosiim-ot, az ananászt, a narancsokat és 



