A PHAENOLOGIAI MELEGÖSSZEGEK. 43 



dél felé a Közép-Tengerig és nyiigot felé a Nagy-Oczeánig terjedő területet fog- 

 lalt el. 



A mioczén-kor vége felé Európában már nagyon rosszabbodhattak a 

 Ciniiamounim-vs. nézve az éghajlati viszonyok, mert a plioczénben már aránylag 

 véve csekély, Európának csak déli vidékére eső területet foglal el; olyan területet, 

 a melyen a Cinnamontmn még ma is mint kerti fa fordul elő, de onnét is 

 kiszorult és pedig minden valószínűség szerint az Alpesek jégmezőinek a mai 

 határvonalukon túl való kiterjedése folytán. Emez időszakban Európában 

 a Cinnamomum-n'a.k ugyanazok a típusai voltak uralkodók, mint a génusz el- 

 terjedésének, jelenlegi területén és nevezetesen C. Camphora Xees el Ebenn., 

 valamint C. pedunculatuin Nees típusai azok, melyek nemcsak a geológiai 

 múltban, hanem a jelenkorban is az uralkodásban osztoznak. Ma e génusz 

 a keleti monszum-terület lakója, és a nagyobb csapadékhoz van kötve; 1300 — 2000 

 mm, és ennél több évi esőmennyiséget kíván. 



Amerika felső-kréta-rétegeiből, a cenomanien-től kezdve egészen a danien-ig, 

 a Cinnamomiun génuszból a levélalakok egész sora fekszik előttünk, a melyek- 

 nek közvetetlen azonosítása az európai típusokkal alig sikerül. A két legjobban 

 elterjedett, C. affine Lesqx. és C. missisippiense Lesqx. nevű levelekkel talál- 

 kozunk ugyan szétszórtan az európai C. Camphora Nees el Ebenn. nagy, 

 valamint a C. pedunculaliini Nees gazdag alaksorozatában is, de a mennyire 

 az amerikai írók közölte csekély számú rajzokból eligazodhatunk, egyik sem 

 felel meg tökéletesen amaz általános képnek, melyet a C. polymorphum Al. Br. 

 sp.iől ismerünk. Az említett két amerikai levél, de még a C. Heerii Lesqx. 

 és C. ellipsoideiim Lesqx. (non Sap. el Mar.) általános alakjokban föltűnően 

 megegyező vonást árulnak el, mely abban nyilatkozik, hogy lemezük már 

 közepétől kezdve, vagy már ezen alul a levél csúcsáig egyenletesen elkeske- 

 nyedik, és ez azt gyanítlatja velem, hogy mindezek a levelek talán nemcsak 

 egy és ugyanazon alakváltozatai, hanem egyszersmind olyan típusnak a kép- 

 viselői, mely sem a jelenleg élő flórában, de Európa harmadkori flórájában sem 

 fordul elő. Ez a típus, melyet Cinnamomiun arcticum lyp. exlinct. -na.k nevezek 

 el, élhetett az arktikus Föld kréta-korában, útját vehette kelet felé és így eljut- 

 ván Észak-Amerika akkori földjére, rajta elterjedett ugyan, de egy helyen 

 sem jutott mint flóraelem olyan túlsúlyra, mint a minővel Európa harmad- 

 korában a C. Camphora Nees el Ebenn. és a C. pediinculaliiin Nees típusai. 

 Alkalmazkodási tehetsége e típusnak nag3''on gyönge lehetett, mert sem útját 

 nem tudta folytatni, sem a létezését nem tudta biztosítani ; az amerikai kréta- 

 kor megszűntével e típus végképpen kihalt, de vele együtt eme Cinnamomitm- 

 típusok is, melyek Európában bő fejlődésnek indultak. Észak-Amerika harmad- 

 korából már nem ismerünk Cinnamomum-fait. 



Vannak tehát növények, melyek könnyen alkalmazkodnak a megválto- 

 zott külső életkörülményekhez, és ezt az alkalmazkodást bizonyos jellegek 

 fölvételével elárulják ; vannak továbbá növények, melyek a megváltozott élet- 

 körülményekhez alkalmazkodnak ugyan, de ezt különös jellegek megszerzése nél- 

 kül teszik ; vannak végre olyan növények, melyek csak bizonyos fokig alkalmaz- 

 kodnak a megváltozott életkörülményekhez, de eme fokon túl elpusztulnak. 



