A POLYGONATUM KS \'KLK ROKON NÖVIÍNYEK RENDSZKRTAXI ANATÓMIÁJA. 51 



A közölt értékek nem kizárólagos becsüek, a mennyiben a faedények 

 nagysága (átmérője) és a falak vastagsága a külső ' élettani viszonyoknak 

 is függvénye, és az egyén meg az illető gyökérrész állapota, nevezetesen kora 

 szerint bizonyos határok között ingadozik. Hogy ha azonban lehetőleg töké- 

 letesen kifejlődött és egészséges szerveket vizsgálunk, akkor mégis az illető 

 fajt jellemző adatokra teszünk szert. Hogy a közölt méreteknek valóság- 

 gal faji jellegű értékük van, arra abból a körülményből következtethetni, 

 hogy a méretek és az illető fajok ökológiája között határozott kapcsolat 

 mutatkozik, élettani jelentőségük is van. Feltűnő ugyanis, hogy a hazánk 

 déli vidékein és legmélyebb részeiben otthonos Polygonatum JalifoJium, 

 a legmagasabb régiókban otthonos és örökké nedves talajban előforduló 

 P. verlicillatum-vaíú szemben, nagyon tág és egyúttal nagyon vastag- 

 falú faedényekkel tűnik ki. Eme két szélsőség között van a másik két 

 Polygonatum ía.}, melyek előfordulás tekintetében is közepes helyet foglalnak 

 el, különben pedig a P. offic ina/e mind a két tekintetben a P. latifolium-hoz, 

 a P. imiltifloritin pedig a P. verticillatitm-hoz áll közelebb. Üsszehangzásban 

 van ezekkel az adatokkal az is, hogy a szárazságot nem tűrő Paris quadri- 

 folia faedényei szintén vékonyfalúak, míg a Convallaria inajalis-nak, mely 

 az Alföldön is gyakori, vastagfalú faelemei vannak. 



A faedények méreteivel más jellegzetes vonásokat kombinálunk. Kü- 

 lönbség van például abban, hogy hány sugarú a gyökér, hogy az endodermisz, 

 a bél vagy a kéreg miképpen fejlődött ki, stb. 



Például a 



Majantliemuin bifoliuiii gj'ökere rendesen 3-sugarú, 



Az endodermisz sejtfalai némely esetben nagyon vékonyak (például 

 Reineckea carnea, Rhodea japonica), némely esetben sejtjeinek belső és sugár- 

 irányú falai típusosán vastagodottak. Az áteresztő sejtek száma a vastagfalú 



4' 



