VIZSGÁLATOK A SZOI.Ő I.ISZTHARMATRF.TRGSKGÉRÖL. 



67 





A fixált anyagot celloidin-be ágyazva, sorozatos metszetekké dolgoz- 

 tam föl. 



A vizsgálat folyamán a kérdés végleges eldöntését attól tettem függővé, 

 hogy a rügyekben találhatok-e lisztharmat myceliumot vagy konidium-tartókat 

 szívókkal begyökerezve. Mert csakis ilyen esetek tarthatnak igényt a számba- 

 vételre. Valószínű ugyanis, hogy az 

 irodalomban elszórt adatok csak a 

 rügyekbe metszéskor jutott lisztharmat- 

 részekre vonatkoznak, és így tévedésen 

 alapulnak. 



A vizsgálat azt mutatta, hogy a 

 mycelium araszolva eregeti szívóit a 

 zöld hajtások felszíni bőrrétegébe ; a szí- 

 vók erősek, némelyek hártyája nagyon 

 megvastagodott. A rügyek töve alatt 

 fejlődő mycelium átterjed azután a 

 rügyre, fölületét benövi és némely ritka 

 esetben behatol a rügybe. Némely 

 készítményben ugyanis a legkülső, már 

 párás rügy pikk elylei' elek alatt tisztán 

 látható, hogy a lisztharmat karcsú 

 konidiunttartót viselő myceliitma szívói- 

 val meggyökerezve ül, (némelykor 

 három konidiumtartó is egymás tő- 

 szomszédságában) — a rügy púpjain, 

 pikkelylevelein. 



Tehát a párás fedőpikkelyek 

 alatti belsőbb, még nem párás pikkely- 

 levelet is megtámadja a mycelium. 

 Ebből a rügyből is metszetsorozat 

 készült, és az illető megtámadott levél 

 egymásra következő hosszmetszetei hat 

 készítményben láthatók, eredeti hely- 

 zetükben, tövükkel a rügy alapjához 

 nőve (20. rajz). 



Ennek a levélnek-hegye részét 

 lepte el a mycelium, a megtámadott 

 rész megbarnult, összeszáradt. A soro- 

 zatos metszetek átvizsgálása mutatja, 



20. rajz. Sorozatos egymásutáni hossz- 

 metszetek lisztharmattól megtámadott rügy- 

 pikkelylevélből. (Zöld-Sylvani.) A h met- 

 szeten látható és r-vel jelzett konidium- 

 tartó termővége az a metszeten található 

 (c). A pikkelylevél még nem volt elpará- 

 sodva, megtámadott hegye-része össze- 

 esett és a lisztharmat myceliumdarabjait 

 viseli. A pikkelylevél tő-részén a feketével 

 jelzett epidermis-sejtek szintén meg vannak 

 támadva. Zeiss: IV. ocul. .1. object. 90- 

 szeres nagyítás. Celloidinbe ágyazott h.xált 

 anyagból. 



hogy a mycelium konidium-tartókat is 

 hajtott, a tartók egy-egy kifejlődött konidiumot viselnek. Tovább vizsgálva 

 a levél tövét, 5—8 ép epidermis-sejttel elválasztva 3—4 megtámadási pont 

 fedezhető fel. A mycelium tehát a levélnek töve felé is tovább terjed, és még 

 több epidermis sejtbe hatolt. 



Az októberi anyag vizsgálatából tehát az tűnt ki, a) hogy a lisztharmat 



5* 



