94 



SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK. 



9. Staub Móricz (Budapest) y>A 

 melegségi összegek mini a növények közvetet- 

 len alkalmazkodásánali jelzőid czímen tart 

 előadást. 



Ama nagy tudományos mozgalomból 

 indul ki, melyet Ch. Darwin 18ö9-ben 

 »A fajok eredete a természetes kiválás 

 útján« czímű munkájával előidézett. E 

 nevezetes mozgalommal ismét fölszínre 

 került J. Lamarck 1809-ben közzétett 

 elmélete, mely N a g e 1 i-től részletesebb 

 magyarázatot kapván, és az újabb ku- 

 tatások által tökéletesbülvén, a »Neo- 

 Lamarckismus« -tanhoz vezetett. E tan 

 szerint a szervezetek a külső tényezők 

 hatása alatt állanak, melj^ tényezők ingerek 

 gyanánt hatván, előidézik azt, hogy a 

 szervezetek az eme hatás alatt nyert mó- 

 dosulatait állandósíthatják is. Eme külső 

 tényezők első sorban a levegő hőmérséklete, 

 a csapadék és a talaj. Staub az ős- 

 világi flórából idéz példákat. mel3'ek arról 

 tanúskodnak ugyan, hogj' bizon3'os növé- 

 nyek (GJyptosIrobits ciiropaeiis Bnigt. sp., 

 Taxodium distichuiii Rich. iiiiocentiui 

 Heer) alkalmazkodni tudtak azokhoz az ég- 

 hajlati változásokhoz, melyek a krétakor- 

 tól kezdve a pliocaenig végbe mentek, de 

 a nélkül, hogj' ez alkalommal új alakokat 

 is hoztak volna létre. 



A Cinuainoinuiii történetéből pedig bizo- 

 nyítja Staub, hogy e génuszból Európa 

 harmadkori Földjén ugyanazok a típusok 

 szerepeltek, mint a minők mai korlátolt 

 határú hazájukban találhatók ; de Észak- 

 Amerikában olyan fajok \'oltak, melyek a 

 sarkvidékről jővén, ott az alkalmazkodás 

 hiánya miatt még a krétakorban el is 

 veszhettek, mert a harmadkor óta Észak- 

 Amerikában már Cinnainotimin nincsen. Az 

 újabb kutatások közül Staub utal 

 különösen Wettstein idevágó mun- 

 káira, és ezekből példát is idéz (Gentiana 

 cainpesfris L.), mel3'nél az éghajlathoz 

 való alkalmazkodás új fajok keletkezéséhez 

 is vezetett. Staub szerint a phaenologiai 

 megfigyelésekben találhatunk olyan anya- 

 got, mely a közvetetlen alkalmazkodásnak 

 mintegy magj'arázatáúl szolgálhat. Idevágó 

 tanulmányaiból megtudhatta azt, hogj^ a 

 növényeken bizonyos életjelenség (pl. a 

 virágzás) annál későbben áll be, minél 

 nagyobb tengerszín fölötti magasságban, 

 északibb fekvésben tenyészik az illeti 

 növény. Az időben tapiasztalt különbség a 



déli fekvésű vidéken vagy lapályon termő 

 növényhez képest föltűnő nag}^ nálunk 

 Magyarországon három hetet is tehet ; de 

 a növény a hegj^en való emez elkésé- 

 sével nem éri el azt a melegösszeget (a 

 hőmérséklet napi -}- közepeinek összege, 

 számítva az év első napjától az illető élet- 

 jelenség beállásának napjáig), melyben a 

 lapályon tenyésző növénj'- részesül, hanem 

 ellenkezőleg a napok nagyobb száma fordí- 

 tott arányban van a kapott melegösszeggel, 

 a mi világosan tanúskodik az éghajlathoz 

 vuló alkalmazkodásról. Staub azt hiszi, 

 hogy ha valamely növény jelenlegi termő- 

 helyeiről összeállíthatnók a tapasztalt idő- 

 pontokat és melegösszegeket, akkor ezek- 

 ből talán megállapíthatók volnának azok 

 az irányok, a melyek szerint az illető 

 növény vándorútját folytathatnál. 



10. B e r n á t s k y J e n ő (Budapest) »A 

 Polygonatum-félék rendszertani anató- 

 miája« czímen tart előadást. Bernátskv 

 szerint az anatómiai szerkezet alapján az 

 összes idetartozó, hazai és külföldi fajokat 

 meg lehet határozni. Ebből a czélból azon- 

 ban méretbeli adatokra és több jel kombi- 

 nácziójára is kell támaszkodni. Speczifikus 

 megkülönböztető jeleken kívül generikus, 

 sőt még magasabbrendű rendszertani ér- 

 tékű jellemvonások állapíthatók meg. .Az 

 anatómiai csoportosítás a természetes rend- 

 szerrel fényesen összevág (lásd e füzet 

 49. oldalán). 



11. Simon kai Lajos (Budapest) 

 ■»A Quarnero mellékének téli vegetácziója«. 

 czímű dolgozatát K ü m m e r 1 e J. Béla 

 terjeszti elő. 



Ebben Fiume és környéke növénj'vilá- 

 gát beleilleszti az északi Földkerekség 

 //óríí-birodalmaiba, flórakerületeibe, flóra- 

 vidékeibe. Tartozik ez a növényvilág eg}'- 

 részt a »horeaIis niikrotherni flórabiro- 

 dalojnba« és annak karszt-vidéki terü- 

 letébe ; másrészt az Adria oczeánjának 

 északi, quarneroi öblének flóravidékeibe ; 

 úgj'mint a quarneroi flóravidékbe és a 

 dalmáczíai Jlóravidékbe (lásd e füzet 60. 

 oldalán). 



12. Istvánffi Gyula aj »]lzs- 

 giilatok a szülő lisziharinal-betegségéröli 

 czímű előadásában áttekintését nyújtja a 

 lisztharmat kitelelésére vonatkozó néze- 

 teknek, és kimutatja W o r t m a n-nal és 

 A p p e 1-lel szemben, hogy a lisztharmat 

 csakugyan behatol őszszel a rügyekbe és 



