102 SIMONKAI LAJOS 



var. immaculata Opiz = P. obscura ÜUMORT.), hogy minő helyen lelhető ; 

 szálerdők és ligeterdők árnyékos szélein, vagy füves, árnyékos foltjain terem az, 

 és aránylag kisebbek úgy szára levelei, mint a tavalyi tőkéjéből oldalt eredő 

 idei tőkehajtás csúcsán (tőkeifjításán) kifejlődött tőlevelei. Viszont keressük 

 meg a típusos, erősen pettyezett levelű Pidinonaria-i az ő valódi termő- 

 helyén ; cserjés, erdős, déli fekvésű hegylejtők vagy hegygerinczek nyílt, 

 napos tisztásain, vagy legalább is jókora nagyságú erdőfoltjain fogunk vele 

 találkozni, tőkeifjításain nagy tőlevelekkel és élénk fehér pettyezettséggel, jó- 

 kora szárlevelein is élénk pettyegetéssel. Ki ne jutna e tapasztalatok nyo- 

 mán arra a gondolatra, hogy a Pulmonuria obscura DuMORT. levélzetének 

 azért kell egészen zöldnek lennie, mert árnyékban terem és levelei is kiseb- 

 bek, tehát leveleinek egész felületével kell végeznie a létezéséhez szükséges 

 áthasonítást ; ellenben a fehéren pettyezett levelű Piihnouaria officinalis-na.k 

 azért nem kell kifejlesztenie levelei egész területén (az áthasonítást munkáló) 

 klorofillt, mert a levelei aránylag nagyok, és mert sok — talán több vagy 

 erősebb fényt is kap, mint a mennyivel beérhetné még akkor is, ha árnyékba 

 kerülne. E felfogás mellett bizonyít az is, hogy I) u m o r t i e r szerint az ő 

 PiiJnionaria obsciira-]a. Európa északibb, hűvösebb helyein van otthon, holott 

 aKerner Antal Piihnonaria officinalis-a. az ő szavai szerint inkább 

 Európa délibb, melegebb vidékein honos. Említem az imént, hogy az orvosi 

 tüdőír-nek a földbeli szára, vagyis a gyökértörzse (rhizoma) évente megifjítja 

 magát. Megifjítja magát ott bent a talajban, még pedig az elágazódás ama mintája 

 szerint, a melyet közalaposnak, vagyis sympodiumos-nak nevezünk. A föld- 

 beli szárak ez a sudártalan megifjodása a tudományban közismeretű, mert a 

 hagymás, a gumós, a hagymagumós növények is ilyenformán ifjodnak meg. 

 Csak az a kiemelendő az orvosi tüdőír, valamint társfajainak gyökértörzse 

 megifjodásánál, hogy e génusz fajainak szárbahajtó, felvirágzó és esetleg magzó 

 csúcsrügyéből tőlevelek nem fejlődnek ; holott a hagymák stb. tőleveleket is fej- 

 lesztenek tőkocsányuk körül. A Pnlmonaria génusz fajai a virágba hajtó 

 tavalyi tőkefej alatt t — 2 oldalrügyet fejlesztvén, tőkeifjasításokat hajtanak, 

 és ezeknek tetején bokros tőlevélzetet. Mellékesen jegyezem meg, hogy a ter- 

 mészetben fokozatosság lévén, a Hyacinthus orientális és az Ornithogahiui 

 Bouchcanum (KuNTZ) hagymájából is olyan hagymafiak keletkeznek, a melyek 

 fejlődésük kezdő évében tőleveleket hajtanak ; de e mellett ezeknek a szülő 

 és virágzatba hajtó tavalyi hagymája is növeszt tőleveleket, — virágzó tő- 

 kocsánya körül. 



Vájjon mi czélja lehet annak, — életbevágó-e, vagy nem ? — hogy a Piil- 

 monaria-k, noha szépek a virágaik és magvasán, ivarosán is szaporodnak, 

 még ivartalanul is tengetik életüket ? Talán termőhelyeiknek árnyékossága 

 meg árnyékatlansága adja meg a magyarázatot arra, hogy a létezésük meg faj- 

 fentartásuk ösztönei ivaros és ivartalan úton is megnyilatkoznak ; valamint 

 ahhoz, hogy ezenkívül is ezernyi módon simulnak az őket környező termé- 

 szet tárgyaihoz, anyagaihoz és azok igényeihez? 



Lássuk minő hát a Puímonaria-k biológiája, életüknek külsőleg meg- 

 figyelhető tüneménytana. Egy-egy tüdőír-egyednek, ha a természet tökéletes 



