SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK. 



A növénytani szakosztálynak 1904. évi 

 április 13-iki (CII.) ülése. 



Elncik : Klein (iyula ; jegyző : K ü m- 

 m e r 1 e J. Béla. 



1. C s c r c y Adolf (Budapest) »A 

 mohok higroszkópos természete* czímen 

 különféle mohok vízfogható tehetségének 

 okait magyarázza. A mohok részint ana- 

 tómiai szerkezetüknél, részint pedig ágas- 

 bogas természetüknél fogva sok vizet 

 képesek magukba fog.adni. Hogy mennyi 

 vizet képes egy határozott területű és 

 súlyú mohagyep befogadni, az eddig vizs- 

 gálva nem volt. C s e r e y azt tapasztalta, 

 hogy súly;inak mintegy hatszorosát a 

 víznek tudja magába venni, és ezt a víz- 

 mennyiséget 15 — 18f' C. hőmérsékleten 

 — 7 nap alatt adj;i át környezetének, 

 vagyis elpárologtatja. Mintegy 12 moha- 

 fajjal tett ez irányú kísérleteiről számol 

 be ; ezekből azt következteti, hogy a mohos 

 hegylejtőknek jelentőséges szerepük van 

 felhőszakadások eseteiben, a mennyiben 

 átlagos számítással egy négyszögmért- 

 földnyi mohos terület 245,t)90 köbméter 

 vizet képes magába fogadni. Azonkívül 

 mint talajncdve.sítőnek is lényeges szerepe 

 van a növényzet fejlődésében. 



2. F i a 1 o w s k i Lajos (Budapest) 

 »Győrffy István gyűjtötte népies és az 

 előadó gyűjtötte irodalmi magyar növény- 

 neveké czímén ismerteti és kritikailag 

 méltatja a (iyőrffy gyűjtötte erdélyi 

 magyar népies növényneveket, melyek 

 között töbli van olyan, mely u botaniku- 

 sok figyelmére érdemes. 



F i a 1 w s k i először a Mágocsy- 

 Wagner könyvéből kimaradt hazai növé- 

 nyek egyelőre földerített soráról számol 

 be. A 74 nemzetség összesen 90 fajjal 

 . kimutatottakra szolgáljon Limndo min, Silcr. 

 Convolvtilus canlahricHs és Saussurea 3 



faja például. F i a 1 o \v s k i továbbá ke- 

 reste ezeknek magyar megnevezéseit. Mi- 

 vel a legtöbbjök hazánknak csupán nem- 

 magyarajkúak lakta vidéken terem, népies 

 magyar névről szó sem lehet. Csak olyan 

 nevek akadtak, melyeket könyvíró tudósok 

 saját maguknak szerkesztettek, p. o. szálka- 

 nyak, keresztlomb, örvlevél (2 r. 2 o., hozzá 

 3 mássalhangzó torlódása) a Crncianella-va, 

 azaz olyanok, a melyeknek sem a növényre 

 valló találóssága, sem érdekkeltő tetszetős- 

 sége, sem jó hangzása nincsen, úgy hogy a 

 név sem a növény megkedvelését nem 

 biztosítja, sem hagyományos nem marad- 

 hat. Az előadó végre G y ő r f f y István 

 »Magyar népies növénynevek« czímű gyűj- 

 tését mutatja be. Ebben 197 növényfaj 

 czímén vagy 400 népies növénynevet 

 sorol elő, a melyeknek származása helyét 

 is közli. Majdnem fele kcizkeletű, sőt több 

 mint fele már a Wagner-Mágocsy vagy 

 Istvánffi könyvéből is ismeretes. Azonban 

 mégis van majdnem fele olyan, a mely 

 most kerül először elő. Az igaz, hogy a 

 legtöbbjök összetétel, nagyon sok a parlagi, 

 sőt pórias, de helyrajzi értéke ezeknek is 

 van, szótárunkat pedig tetemesen gazda- 

 gítják. A Tropaeolutn majtts-xa. pláné 

 olyan név van, a mely ezt levelénél fogva 

 találóan illeti meg, és ezért a szakirodalom- 

 ban a nemzetség magyar nevéül sürgősen 

 kínálkozik, t. i. fülöké (Szucsák vidékéről 

 Kolozs-megyéből, mint a hogy az egész 

 gyűjtés javarészt hazánk keleti megyéiből 

 szedődött össze). 



Mágocsy-Dictz .Sándor (Buda- 

 pest) megjegyzi, hogy az idézett munká- 

 nak megjelenése közben csakugyan több 

 alkalmas növénynév merült fel. melyek 

 azonban teknikai okokb<)l, főleg a kiadó- 

 val a munka terjedelmére vonatkozó szer- 

 ződésre való tekintettel nem voltak már 

 többé beilleszthetők. Köszönettel veszi 



9* 



