NÖVÉNYTANI KÖZLEMÉNYEK 



A KIR. M. TERMÉSZETTUDOMÁNYI TÁRSULAT 

 NÖVÉNYTANI SZAKOSZTÁLYÁNAK FOLYÓIRATA 



III. KÖTET. 1904. 4. FÜZET. 



Péterfi Márton: Magyarország tőzegmohai.* 



(27 eredeti rajzzal.) 



A tőzegmohák több tekintetben (nyalábosán álló ágaik, felemás levél- 

 sejtjeik, antheridiumaik szerkezete és termésük sajátságos alakulása révén) 

 olyannyira elütnek a többi lombosmoháktól, hogy Lindberg** a máj- és 

 lombosmohák közé helyezi, mint ezekkel egészen egyenlő értékű alosztályt. 



A régebbi bryologusok a tőzegmohafajok megállapításakor a külső 

 morfológiai jellemző tulajdonságokra voltak leginkább tekintettel. Innen magya- 

 rázható, hogy ugyanazon név alatt nem egyszer különböző, vagy más-más 

 nevek alatt gyakran ugyanazokat a fajokat értették és közölték munkáikban. 

 Világosság a fajokra csak akkor derült, a mikor a megkülönböztetés a mikrosz- 

 kópot is igénybe véve, a belső morfológiára is tekintettel volt. Ma a meg- 

 különböztetés a fajokat illetőleg majdnem tisztán anatómiai, és külső jellegekre 

 (termet, gyepszín, ágak alakja, levelezettsége stb.) csakis a változások külön- 

 böző alakjainak megállapításakor vagyunk figyelemmel. A részletesebb élettani- 

 anatómiai fejtegetéseket mellőzve, lássuk milyenek a tőzegmohák ama részei, 

 melyeknek minémüségei a fajokat vagy ezek csoportjait szabják meg. 



A szár. A tőzegmohák szárában (törzs [H a z s 1 i n s z k yj) a követ- 

 kező részeket találjuk. Legbelül van a lombosmohák középfonalát helyettesítő 

 bél. Ennek vékonyfalú színtelen parenchymás sejtjei kissé collenchym-szerűen 

 megvastagodottak és a szár tengelj'ének irányában megnyúltak. A belet u. n. fa- 

 henger (fakemény | H a z s 1 i n s z k y|) veszi körül, mely az egyes fajokra 

 jellemzően színezett (sárgás, pirosas, barnás vagy zöldes), vastagfalú. szűk 

 üregű prosenchymás sejtekből alakul. Legkívül van végre a színtelen, vékony- 

 falú és a bélhez hasonlóan parenchymás és gyakran azonos-átmérőjű sejtekből 

 való kéreg, mely 1— 5-rétegű. A kéregsejtek egymással a legtöbb fajnál likacskákkal 

 (pórus) közlekednek, és nem ritkán a felületi réteg sejtjeinek a külső fala 

 is likacskás. A Cyinbifol ia-csoporí fajainál a kéregsejtek rostosak, azaz 

 csavarosán és gyűrűsen vastagodottak, mint mindegyik faj ágieveiének a 

 hyalin-sejtjei ; a többi csoportnál e rostok hiányzanak. A Ciispidalu caopoví 

 némely fajánál {S. irciirviiui és rokonai) a kéreg fejletlen, vagyis sejtjei 

 inkább csak nagyságban különböznek a fahenger sejtjeitől. E miatt e csoport 



* Előterjesztette .S c h i 1 h e r s z k y k' á r o 1 y a iKÍvénytani szakosztálynak 

 • 1904. évi október 14-ikén tartott ülésén. 



** Musci .Scand. in syst. novo. nat. disp. llps. 1<S79. 



