138 PÉTERFl MArTOX 



némely fajánál a kéreg jelenlétének vag\' hiányának a felismerése sokszor 

 nagyon nehéz, és kétes esetekben a keresztmetszeten kívül hosszmetszetek 

 vizsgálata is szükséges. A felületi kéregsejtek külső falán lévő likacskák 

 felületi metszeten, vagy a lehántott és kiterített kérgen tűnnek fel legjobban. 



A tőzegmohák szára alig elágazó és leginkább hosszúságában változó. 

 A szárak hossza egyszersmind a gyepek magasságát is megszabván, leginkább 

 feltűnők egyes fajok compactum-formái tömött, alacsony. — és s/m-/?/w/-formái 

 m..gas gyepekkel. 



Az ágak hasonló szerkezetűek, mint a szár, de kérgük csak egyrétegű. 

 A kéregsejtek aprók és csak a i?;^;V/a-csoport fajainál hasonlók a szárkéreg sejt- 

 jeihez, a mennyiben majdnem olyan alakúak, és a külső faluk felső vége likacskás. 



Az ágkéreg apró sejtjei közé (a Cy7»/7//b//a-csoportbe[i fajok kivételével, 

 a hol az említendő sejtek egyáltalában hiányzanak) nagyobb tömlőalakú, 

 többé-kevésbé görbenyakú, nyakuk végén likacskás u. n. »retorta sejtek« 

 keverednek. Levelektől megfosztott ágakon e sejtek könnyen észlelhetők. 



Az ágak nyalábos-állása az összes fajok közös tulajdonsága. A szár egy- 

 egy pontjából, rendesen minden negyedik szárlevél töve széléből 2—7 (a Poh- 

 t-ZűJt? csoportbeli S. WuJfiantim nk\ 7— 13) ág nő ki, melyek közül 1—4 vasta- 

 gabb, vízszintesen vagy lefelé, illetőleg fölfelé irányozottan elálló, a többi 

 vékonyabb, hosszabb, csüng, és a szárhoz simul. Az elálló ágak alakja külö- 

 nösen változó, és a szerint a mint hosszúak és vékonyak vagy ostorformák, 

 rövidek cs vastagok, hegyes- \'agy tompavégűek, leveleik mindenfelé állók, 

 vagy sarlósán egyoldalra görbültek, lazán vagy sűrűn levelesek; — meg lehet 

 különböztetni ugyanama faj körében Icpio-, inastigo-, bracliy-, dasy-, fiiry-, 

 ortlio- és drepanoclad-, illetőleg laxiiin- és imbricatum alakokat. 



.4 levelek. A tőzegmohák levelei kétfélék: »szár-« és »áglevelek«. 

 A harmadik neme a leveleknek : a perichaetialis levél, a fajok megkülönböz- 

 tetésekor alig kerül figyelembe. Mind a szár-, mind az áglevelek éretlenek, 

 egy-sejtrétegűek, de kétféle sejtből alakulvák. 



A szárlevelek (törzslevelek [H a z s 1 i n s z k y]) változatos alakúak és 

 a fajok megkülönböztetése közben felette lényegesek. Rendesen szegélyesek, 

 szegélyök egyenletes vagy aláfelé szélesedő. Gyakran nyelv-, háromszög-, nagyon 

 ritkán tojásdad-alakúak, és még ritkábban szélesedő végűek. Hegjáik. de egy4íét 

 fajnál oldaluk, szélük is rongyosan-rojtos, vagyis a hyalin-sejtek falai eltűnvén, 

 a zöld-sejtek minden összeköttetés nélkül, rojtszálak módjára nyúlnak ki a 

 levélből. A hyalin-sejtek gyakran osztottak, rendesen rosttalanok és ilyenkor 

 likacskák sincsenek rajtuk ; sokszor azonban - különösen a levél hegye, — de 

 néha egész lemezében rostosak és likacskások. A szárlevelek fel- vagy elállók, 

 néha le is hajlanak és a szárhoz simulnak. 



Az áglevelek alakja általában tojásdad-lándzsás, rövidebb vagy hosszab- 

 ban kitolt hegygyei, szegélyük egyenletes. Többnyire nagyon teknősek, ép 

 vagy fogas szélük róna, vagy a gyakran levágott és fogas csúcs felé hehajló, 

 vagy végre ritkábban csövesen összehajló. Nagyon gyakran szabályosan öt 

 sorban állanak, bizonyos fajoknál közepüktől visszatörvék, mi miatt az ág 

 borzasán leveles. A lecsüngő ágak levelei általában keskenyebbek mint az elállóké. 



