AZ ASTER PANNONKUS KOI. 



171 



kérdést eddig nem is igen lehetett volna megoldani, mert csalc napjainkban 

 emelkedett a növényföldrajz olyan rangra, hogy ezzel a tudományággal ilyen 

 kérdéseket megoldhassunk. 



Valóban a növényföldrajz ezt a kérdést tisztázza. Hiszen L i n n é ha- 

 tározottan írja növényéről, hogy a ten^eipaiioii tenyészik, mig J a c q u i n jol 

 t'lzcirt ieriilel belső világából kapta a 

 növényt ; a kettő tehát már a priori 

 nem lehet egyenlő. És nem is az. 

 Az A. Tripolium L. nagyolt húsos, 

 lándzsás levelii, míg az A. Pannoniciis 

 Jacq. gyengén húsos, szálas-lándzsás 

 levelű. 



Az a kérdés tolul most elénk, 

 vájjon a tengerparti növény jutott-e a 

 szárazra, avagy fordítva : a szárazföldi 

 tengerpartra? Tekintve azt, hogy minda 

 két növény lialophyta éü az A. Panno- 

 niciis elterjedési helye mindenütt a 

 harmadkori tengeri medenczéket kö- 

 veti, azt kell tartanunk, hogy a tenger- 

 parti jutott a szárazföldre. 



Vannak azonban leletek, melyek 

 emez okoskodásnak ellene mondanak. 

 Találtak ugyanis a szárazon, a tengertől 

 niessze távolságra lándzsás-levelü nö- 

 vényt,* viszont a tenger mellett szálas- 

 lándzsás levelű növényt. Ezek az ellen- 

 mondások azonban csak látszólagosak, 

 mert bizonyos az, hogy ha a száraz- 

 földek belsejében olyan viszonyok jön- 

 nek létre, melyek a tengerparti növé- 

 nyek megélhetését biztosítják — és itt 

 első sorban a sóban gazdag tengerpárák 

 veendők figyelembe, — akkor ott a 

 tengerparti növény is megél ; és viszont 

 tengerpart mellett is lehet olyan hely, 

 mely a tengerpáráktól annyira védett, 

 hogy a szárazföldi mocsári növény is 

 megélhet ott. 



A tengerparti növények általá- 

 ban pozsgásak (succulens) és eme 

 tulajdonságukat más talajon elvesztik, 

 levelük apróbb lesz. 



59. rajz. Aster depressus Kit. 

 (.Szolnok 1903.) 



így Simon kai Szamosfalván Kol<izsvár nicüctt (1882. okt. 29.). 



