174 ERNYEY JOZSEK 



ez által adataim száma megfogyatkozott ugyan, de a felhasználtak mind jog- 

 gal foglalhatnak helyet bibliográfiánkban. Gyűjteményeim emez első része a 

 vegj'^es tartalmú folyóiratokat öleli fel, a mennyiben e műveket fővárosi 

 könyvtárainkban megszerezhettem. Hátra vannak az akadémiák és a külön- 

 böző társulatok kiadványai, a melyek jóval több anyagot fognak szolgáltatni. 



Ismétlem, hogy adataim nem teljesek. Sok, még a gyűjtésem előtti 

 időkből ismert részletet mellőznöm kellett, mert a keresett forrásművet nem 

 szerezhettem meg, azért inkább mellőztem, mintsem bibliografiailag helytelen, 

 avagy pontatlan adatokat közöljek. Előzetes tájékozódásomat megnehezítette 

 még az a körülmény, hogy megfelelő botanikai történelmet egyik irodalomban 

 sem találtam, és így minden irány nélkül indultam a folyóiratok revíziójának. 



Ennek kell betudni, hogy az anyagot rendezetlenül nyújtom, éppen 

 csak a nyelvek szerint különválogatva, és a mennyire a tárgy megengedi, az 

 egyes tartalmasabb lapok közé csoportosítva. Mivel ezúttal czélom volt csak 

 bibliográfiát nyújtani, a czikkek tartalmát alig érintem, vagy legföljebb hun- 

 garicum voltának bizonyításául a gyűjtés helyét emelem ki. 



Az egyes czikkek czímeit lehetőleg hű, szószerint való fordításban is 

 közlöm azok számára, a kik a nyelvet nem értik. 



Első helyen a tót botanikai irodalom áttekintését nyújtom, noha attól 

 tartok, hogy minden igyekezetem daczára éppen ez lesz a leghézagosabb, 

 mert a közlemények java része apró, elfeledett vidéki lapokban jelent meg, úgy 

 hogy teljes összegyűjtésük csaknem lehetetlen. Még nehezebb a régibb 30 — 40-es 

 évekből való adatok lolkeresése, a melyek kisebb cseh lapokban rejtőznek, 

 annyira elfeledetten, hogy megtalálásuk is alig fog sikerülni. 



Tagadhatatlan, hogy a tót botanikai irodalmat fejlődése első korszaká- 

 ban alig lehet elválasztani a csehtől, mert a cseh irodalom első termékei az 

 erős befolyás hatása alatt úgy terjedtek, mintha indigénák lettek volna. 

 Az úttörők közül elég legyen említenem M a 1 1 h i o 1 u s-nak 1562. évi 

 prágai H a g e kféle kiadását, melyet M a d á c h Gáspár 1630 táján, éppen 

 a cseh szöveg nyomán magyarra fordított. 



A második, Ad. Z a 1 u z; a n s k y de Zaluzán : Methodi Herbariae 

 libri trés, melynek 1592. és 1604. évi kiadásai a felvidéki herbáriumok, illető- 

 leg népies orvosi könyvek alapjául szolgáltak. 



Az említett ü>patres« hatástól függetlenül támadt a tótság önálló ter- 

 mészetrajzi irodalmának egyetlen emléke, az állítólag 1533. évből való, 

 K o 1 i n d i Pété r-féle (?) kézirat, a mely egy másik, ugyancsak ismeretlen 

 XVII. századbeli író munkájával bővítve, Radvánszky János költségén 

 Bécsben megjelent 1857-ben, a Zamarsky-féle nyomda kiadásában. 



A másik, ugyancsak önállóságra törekvő kezdeményezés, B a r t h o- 

 lomeides László 1798. évi növénytana — — Kráticka hystorje priro- 



zenj k pomocy a k dobremu, gak ucitelu tak y mládeze skolské zepsaná s 



10 tabulkámi vlastnj rukaú na medi wyrytymi. 8^' 64. 10 rézmetsz. Buda- 

 Landerer ny. 1795. 



Kor szerint 5 évvel B a r t h o 1 o m e i d e st megelőzte ugyan Fándly 

 alábbi műve, de értékében azért nem múlja felül, mert a nagyszombati »Zelinkár« 



