— 20 — 



f. Ex. i Perioden 4. — 13. Februar 1902, det st0rste og konstanteste 

 Snedsekke i de to Vintre. Observationerne gselder, som frem- 

 hsevet af Dr. Poulsen, de lavere Egne, og paa de nordlige 0ers 

 Fjaelde er der rimeligvis et ret konstant Snedaekke (se Fig. 2); der 

 maa Klimaet ogsaa vsere en Del koldere, og det er der, at de 

 hojnordiske Planter isser holder til, f. Ex. Dryas, Veronica alpina, 

 Saxifraga rivularis. Papaver radicatum, Salix glauca etc. Des- 

 vserre ved vi intet sikkert om de klimatiske Forhold til Fjaelds, 

 men maa n0jes med, hvad man kan slutte sig til af de sparsomme 

 Oplysninger, der foreligger. Observationer gennem en Aarraekke 

 paa et af de hojere Fjaeldes Topplateauer vilde vsere af stor Vserdi 

 baade i meteorologisk og i botanisk Henseende. 



d. Lul'tbevaegelser (Vind). Faeroerne er bekendte for deres 

 stormfulde Klima og ikke uden Grund; som Middeltal for 25 Aar 

 er i Torshavn kun 1 1 pCt. af Aarets Dage stille, de evrige 89 pCt. 

 af Dagene blseser det, ofte med stserk Ruling. Saaledes optrseder 

 af sydvestlige Vinde om Vintren hver 4de — 5te som Storm, om 

 Somren dog kun hver 30te. Gennemsnitstallene for Vindens Styrke 

 (Skala 0—6) er om Vintren 2,0—2,2, om Somren 1,3—1,5. Vindene 

 blseser nogenlunde ligelig fra alle Verdenshjorner, hyppigst er SV. 

 og V., dernsest N. og N0.; mellem disse to Grupper er der den 

 store Forskel, at de forste bringer Varme og Fugtighed, de sidste 

 Kulde og ringe Fugtighed (cfr. M. Knudsen, 1900). 



Vindens store Betydning for Plantevsexten — navnlig ved dens 

 udtorrende (Fordampning-fremmende) Evne, men ogsaa ved dens 

 mekaniske Virkning — er en velkendt Sag, som er fremhaevet af mange 

 Forskere, saaledes for nordiske Forholds Vedkommende navnlig 

 af E. Warming, N. Hartz (1895) og O. Kihlman, samt i nyeste 

 Tid af Adolf Hansen. Paa Faeroerne ses nsesten overalt Vindens 

 maegtige Indvirkning. Al naturlig Vegetation er iav. Saerlig de 

 saakaldte Ejder, Dalstrsekninger tvaars over 0erne, hvorigennem 

 Vinden kan suse med en saadan Kraft (se Fig. 3), at det er 

 umuligt at staa oprejst, bserer en Vegetation, som er prseget af 

 Vinden: alle Planterne er saadanne Dvaarge, at Plantedaekket bliver 

 et taet klippet, lavt, gront Tseppe, hvori Blomster, der ellers hssver sig 

 betydelig over de vegetative Dele, sidder i Bladenes Niveau; saaledes 

 kan jeg nsevne, at i et Plantetaeppe ved Vaags Ejde paa Sydero 

 stod der talrige blomstrende Lychnis flos cuculi med 2 — 5 Gtm. 

 b.0je Blomsterstsengler, medens disse normalt plejer at vsere 20 — 

 50 Cm. hoje. 



