24 



dels for dens kemiske Beskaffenheds Skyld, og dels fordi den for- 

 holdsvis let forvitrer. Ved sin Forvitring danner den en rod- 

 brun Finjord. Paa Fjseldene, hvor Jorden er mere eller mindre 

 nogen, ses Forvitringen bedst, og skal man domme efter, hvad 

 man iagttager der, gaar den rask for sig. De talrige Fjaeld- 

 plateauer er oftest dsekkede af et lost Ras af sonderspraengte 

 Basaltplader, og hist og her ser man en Blok smuldret i utallige 

 Smaastykker; Resultatet er, at kun mindre Partier af Plateaaernes 

 Overbade er fast Fjaeld. Sonderdelingens finere Dele forsvinder natur- 

 ligvis dels imellem de grovere Dele, og dels bleeser de afsted og samler 

 sig, hvor der er Lse, i Revner og Sprsekker etc., eller fores ned med 



Fig. 5. Flad Sandstraekning ved det indre af Sandsbugt paa Sand0; i For- 



grunden Elven, som bojer til hojre, og i Baggrunden Havet med en Damper 



for Anker. (Efter Botany of the Faeroes I.) 



de smaa Vandlob. Den ovenfor omtalte hyppige og bratte Vexlen 

 mellem To og Frost i Vintertiden sammen med den rigelige Ned- 

 bor, der samler sig i alle Fordybninger, har sikkert sin store Be- 

 tydning for denne raske Nedbrydning. Nogen Rolle som Medhjselp 

 til Nedbrydningen spiller sikkert ogsaa de Likener og Mosser, som 

 lever paa den faste Klippe, f. Ex. Lecidea- Arter, Placodium og 

 Andrecea-Avter, navnlig ved at fastholde Vandet. 



Vi har saaledes Basaltens Forvitringsprodukter som eneste 

 oprindelige Jordart, og i den faester Planterne Bo og omdanner den 

 ved deres Virksomhed. Tilfojes bor dog, at der mange Steder 

 ved Kysten af Havet skylles en stor Msengde Kalkskaller af 

 Mollusker, Kalkalger etc. i Land, mest i smaa sonderbrudte Stykker; 

 nogle Steder er disse Skalstykker saa talrige, at Jorden er helt 



