— 27 — 



hydrofil Cyperaceeng til en mesofil Gramineeng og Jorden fra Torv 

 til Muld. 



Muldjord. Udenfor de kultiverede Arealer er der kun lidt 

 Muldjord, men pletvis findes den dog overalt. Hvor Aflobsforholdene 

 er gode, og hvor Expositionen er gunstig, traeffer man paa Skraa- 

 ninger og paa Klippeafsatser (Hamre) en frodig Vegetation (Graesli), 

 hvis Underlag er Muld. Naturligvis er der alle Overgange mellem 

 Muld og Torvejord, og ofte vexler de paa saa ringe et Areal og 

 saa tit, at Vegetationen faar et plettet Udseende. Saaledes ser man 

 ikke sjseldent i den nedre Del af Udmarken Graminevegetation og 

 Mnlddannelse paa alle lidt ophojede Partier og Gyperacevegetation 

 og Torvedannelse i hele det lavere Parti, svarende til Bolgetop og 

 Bolgedal x ). 



Der er saaledes paa Fseroerne folgende Jordarter for Plante- 



vaexten : 



Bund med mange 

 Mineralsk Bund. organiske Bestanddele. 



1. Fast Klippe. 4. Torvejord. 



2. Grus og Sand 5. Muld. 

 (Strandsand, Kalksand). 



3. Finjord. 



3. Menneskers og Dyrs Indvirkning paa Vegetationen. 



a. Mennesket. I omtrent et Aartusinde har Faaroerne vaeret 

 beboede af et Folk, der stedse foruden deres Husdyravl har dyrket 

 Jorden, omend i ringe Grad. Det er derfor rimeligt, at denne 

 Beboelse har virket ind paa Vegetationen og forandret eller 

 modificeret dens Sammenssetning. Jeg har tidligere (Ostenfeld 

 1901 c, p. 118) og ogsaa Warming (1903, p. 680) har omtalt, 

 at en Del af den fseraske Floras Planter er indvandrede ved 

 Menneskets Hjselp 2 ), et Forhold ; som sikkert har spillet (og endnu 

 spiller) en stor Rolle i de nordlige Lande, hvor de gamle Nord- 



*) De for Mulddannelser karakteristiske Regnorme mangier ikke paa Faeroeme, 

 om end den almindelige Regnorm naeppe findes der; derimod forekommer 

 adskillige andre, mindre Arter af Slsegten Lumbricus ; jeg har saaledes 

 (efter Zoologisk Museums Restemmelser) fundet ikke mindre end 4 Arter 

 (L. turgidus, purpureas, Boeckii og subrubicundus), og de synes at vaere 

 hyppige, navnlig i Gra?slien. 



a ) Professor Warming siger (1 c. p. 680): Ostenfeld mentions it. hut very 

 briefly (p. 117), as follows: — „ Further ... man has doubtless introduced 

 and keeps on introducing new species"; men han synes at have overset, 

 at Sporgsmaalet behandles udforligere paa de folgende VU Side (118—119). 



