_ 44 — 



vivipari kornmer ogsaa til Syne hos Arter, der ikke plejer at danne 

 saadanne Former; saaledes fandtes — isaer til Fjselcls — top- 

 spirende Exeinplarer af Air a flexuosa og et enkelt Sted af Agrostis 

 canina. Saavel dette sidste Forhold som Forekomsten af mange 

 Arter med ingen eller ringe FrugtsaBtnin g skyldes efter min Mening 

 det insulsere Klimas Evne til at nedsaette den konnede For- 

 mering og begunstige den vegetative. 



4. Arternes vertikale Udbredelse. 

 I Bjserglande er naturligvis Arterne ikke ens udbredte i de lavere 

 Egne og til Fjselds. De haardere ydre Kaar paa Fjaaldene er en 

 Hindring for adskillige Arter, der trives i Lavlandet; til Gengaeld 

 optrseder der paa Fjseldene Arter, som ikke findes i Lavlandet, 

 rimeligvis paa Grund af, at de ikke formaar at tage Kampen op 

 med de der raadende Arter eller at udholde den steerkere Sommer- 

 varme. Det er imidlertid ikke alene en Lokalitets Hojde over Hav- 

 fladen, hvorpaa det beror, hvilke Arter der kan trives paa den og 

 hvilke ikke; foruden Jordbundsforholdene spiller Stedets Exposition 

 en stor Rolle; en Skraaning, der vender mod Syd, frembyder som 

 tidligere nsevnt (p. 23) selvfolgelig andre (ofte bedre) Kaar (Solvarme 

 etc.) end en, der vender mod Nord, og folgelig formaar Planterne 

 at trives til storre Hojde over Havet paa sydexponerede Steder end 

 paa Steder, der ligger fladt eller vender mod Nord. Det er saaledes 

 ikke alene den absolute Hojde over Havet, der ssetter Graensen for 

 en Arts Forekomst, og Angivelser af, hvor hojt til Fjaelds en Planteart 

 naar, maa derfor altid blive omtrentlige. I Egne med kontinentalt 

 Klima lader Hojdegraenserne sig dog nogenlunde bestemt angive; og 

 der vil man kunne drage en ret skarp Adskillelse mellem Lavlands- 

 og Fjaeldplanter; saaledes er det Tilfaeldet i Sveriges og det ostlige 

 Norges Fjaeldegne x ), og ligesaa i mere udprgeget Grad i Bjaergegne 

 som f. Ex. Pamir og Himalaya, der ligger i det indre af de store 

 Kontinenter. Men i tempererede Egne med insulaert Klima er For- 

 skellen paa Lavlands- og Fjaeld-Arter ret udvisket, idet Fjseld- 

 planteme for en stor Del ogsaa kan trives i Lavlandet; 

 Grunden hertil er den relativt ringe Sommervarme, der ikke for- 

 maar at odelsegge Fjseldplanterne. Dette er et velkendt og oftere 

 omtalt Faenomen. A. Blytt (1869. pp. 36-39) har saaledes ret ud- 



l ) Mange Fjsldplanter fores dog ned i Lavlandet med Elvene og formaar at 

 holde sig nser disse; dette er isaer Tilfpeldet med Kser- og Sumpplanter. 



