— 91 — 



selv om Hojden over Havet er forskellig; thi det, der her er det 

 afgorende, er Stedets Exposition og ikke dets Hojde. 



Med Fjaeldmarken er det anderledes; det er en alpin Forma- 

 tion, som paa Faeroerne sjaeldnere forekommer i de lavere Egne; 

 den har ret udpraeget sit Hjem paa Fjaeldenes flade Plateauer og 

 er altid tilstcde der, enten vi befinder os paa de lavere Plateauer 

 (2—300 M. o. H.) eller paa de hojeste Fjaelde (7—800 M.); det er 

 derfor naturligt at vente med Behandlingen af denne Formation 

 til naeste Hovedafdeling og ikke forst her omtale de faa og lidet 

 typiske Fjaeldmarker i de lavere Egne og saa senere komme tilbage 

 til samme Samfund igen. 



Klippevegetationen er et Begreb, som omfatter flere for- 

 skellige Formationer, der danner en kontinuerlig Raekke fra den 

 naesten kun Liken-klaedte lodrette Klippevaeg til den frodige Gjov, 

 hvis Afsatser i den Grad bugner af Vegetation, at „Graest0rven K 

 haenger udover Kanten og naar ned til den naeste Afsats. En 

 saerlig Formation af Klippevegetation, Strandklippeformationen, er 

 behandlet foran (p. 58). 



Som karakteristisk for Klippevegetationen? Livskaar 1 ) er at 

 fremhseve, at de Planter, der lever paa Klipperne, maa kunne taale 

 en meget betydelig Variation i Temperatur og tillige vaere mod- 

 standsdygtige overfor periodisk Udtorring. Hvad Temperaturen 

 angaar, da er det jo en Folge af Klippens Konfiguration, at Insola- 

 tionen ofte kommer til at virke meget staerkt, nemlig naar Sol- 

 straalerne traeffer den skraanende Overflade med en Vinkel, der er 

 90° eller naer derved. Dette vil kunne indtraeffe paa sydexponerede 

 Klippesider. Paa den anden Side vil nordexponerede Klippevaegge slet 

 ikke traeffes direkte af Sollysets Straaler, men kun modtage diffust Lys. 

 Det er derfor naturligt, at Klippevegetationen i endnu hojere Grad end 

 Graeslien er forskellig efter Stedets Exposition. Dette gentagne Gange 

 berorte Forhold med Expositionens Betydning for Vegetationen er 

 fremhsevet af naesten alle Forfattere, som har skrevet om de nord- 

 lige Egnes Plantesamfund (Warming 1888, Hartz 1895, Rosen- 

 vinge 1897, Kjellman, Gunnar Andersson 1900, Kihlman, 

 Vestergren 11)02, Hess elm an 1905, o. fl.), og det er for Faer- 

 oernes Vedkommende fremhsevet af G. Jensen (1897, p. 105, 192 

 o. fl. Steder) og af mig (Ostenfeld 1901, p. 27, 33, 35 o. fl. Steder). 



Ogsaa den meget varierende Vandtilforsel staar i naer Forbin- 



») Gfr: E. Warming: 1895, pp. 183— 185, og Alb. Nilsson, 1S99, p. 93 o. fig. 



