117 



Det er ikke store Arealer af 0erne, der indtages af typisk 

 Grimmiahede, og det af den simple Grund, at der ovenfor 4—500 M. 

 o. H. ikke er storre Arealer, som passer for dens Udvikling. Den 

 findes dog paa alle de storre 0er, men bedst udviklet mod Nord. 

 Det er en Formation, der synes knyttet til insulsert og koligt Klima; 

 i Island spiller den saaledes en meget storre Rolle, og store Partier, 

 navnlig Lavamarkerne, er daekkede af den, saaledes som vi kan 

 finde skildret hos Gronlund (1884, p. 136), Jons son (1895, p. 70; 

 1900, p. 68 og p. 85; 1905, p. 40 og p. 53) og Forf. (Ostenfeld 

 1899, p. 245). 



Fig. 26. Grimmiahede paa Skfellingfjrelds Top. 

 (Efter Foto. af Dr. F. B0rgesen.) 



For Fseroernes Vedkommende er Grimmiaheden i sin udpraegede 

 Form den lettest kendelige og lettest beskrivelige Formation; men 

 gennem den nedenfor omtalte Overgangsformation saavel som gennem 

 andre Overgange, hvortil er lientydet paa adskillige Steder i det 

 foregaaende, gaar den jaevnt over i andre Formationer, saaledes at 

 det karakteristiske ved den udviskes. 



Exempler paa Grimmiahede: 



1. Klakken paa Bordo, 400 M. o. H. En langstrakt, svagt haddende 

 Flade; Grimmiatneppe af G. hypnoides; talrige opblseste Steder, hvor det 

 nogne Fjaddgrus lyser frem. De almindeligste Blomsterplanter i Mostaeppet er 

 Empetrum og Salix herbacea; ret hyppige er: Polygonum viviparum, Thymus, 



