— 125 — 



vi kender den nojagtigere, hvad de egentlige Kulturformationer 



angaar. 



Den storste Del af Kulturlandet paa Faeroerne er den ind- 

 hegnede Hjemmemark, der gaar under Navnet B0 eller, hvis den 

 forst i nyere Tid er indtaget til Kultur, Tro; da Adskillelsen mellem 

 disse to Begreber kun er juridisk, benyttes her i Afliandlingen 

 Ordet Be som omfattende saavel den egentlige B0 som Troen. 



Oplysninger om, hvordan Kulturen foregaar 1 ), finder man dels 

 i aeldre Boger (Landt's Beskrivelse f. Ex.), dels i Artikler fra nyere 

 Tid, f. Ex. af L. Bergh (1906) og af P. Feilberg (spredte Bemserk- 

 ninger i hans Skrift „Fra Lier og Fjaelde"); endelig har jeg under 

 mit Ophold i Torsbavn i 1903 faaet vaerdifulde mundtlige Oplys- 

 ninger af Kongsbonde Just Jacobsen. 



Den forste Foranstaltning, der gores, naar nyt Land tages ind 

 til Dyrkning, er at indhegne Jordstykket med et Stengaerde for at 

 give Plantevaexten Fred for Faarenes stadige Afgraesning. Dernaest 

 jaevnes Overfladen ved Fjaernelse af lose Sten og i nogen Grad ved 

 Planering; der graves Grofter og undertiden afskraelles Graestorven, 

 og de derved og paa anden Maade samlede mindre Sten laegges i 

 ct Lag paa Underjorden, hvorpaa Graestorven med Graesset nedad 

 laegges ovenpaa; ved denne Fremgangsmaade opnaas dels at kvaele 

 Graesvaexten, dels en brugelig, omend primitiv Draening. Graestorven 

 hakkes derefter nogenlunde igennem, og „Ageren" er faerdig til 

 Kultur. Er Arealet meget fugtigt, benyttes ofte en ganske ejen- 

 dommelig Metode til at faa „Agrene" saa lidt sumpede som 

 mulig. Ved Gravningen og Vendingen af Graestorven sorger man 

 nemlig for, at Overfladen af hver Ager, der stedse er smal, ofte 

 ikke en Gang 3—4 Meter bred, bliver haeldende; som P. Feilberg 

 meget malende skriver (1900, p. 158): „Tvaersnittet af en faerosk 

 Graesmark viser Profiler af en Raekke store Savtagnder; hver Ager 

 bestaar af en opstigende Skraaning, foroven sluttende med en brat 

 Afskaering, der i Reglen forlaenges saa meget under Naboagerens 

 nedre Kant, at der dannes en lille Rende for Afledning af Vandet; 

 nu bestaar Kulturen i den simple Operation, at man med nogle 

 Aars Mellemrum, om jeg saa maa sige „filer Taenderne'', d. v. s. 

 aftager et Par Fod af den bratte Kant og jaevner det afgravede 

 ud over Naboagrens Skraaning." Omstaaende Skema vil tjene til 

 at oplyse denne Fremgangsmaade. 



J ) Snmmenlign ogsaa den histori^ke Oversigt (p. 3 og ilg.)- 



