— 178 - 



Deichmann g0r opmaerksom paa den Modsigelse, der ligger i, 

 at Steenstrup S. 7 udtaler, at Isfoden „ingen videre skaclelig lnd- 

 flydelse kan have paa Tangranden, ja den vilde vistnok endog 

 snarere virke beskyttende", medens han S. 8 siger, „at naar Isfoden 

 fuldstaendig er forsvunden, saa kunne Mserker af den dog endnu 

 ses paa Klipperne, da den lange Isbedaekning, der gentager sig paa 

 samme Sted Aar efter Aar, liar tilintetgjort Vegetationen". Deich- 

 mann vender sig imod denne sidste Udtalelse, idet han bemaerker: 

 ..Enten maa Isfoden overalt, hvor den Aar efter Aar gentager sig 

 i laengere Tid, odekegge Vegetationen, eller ogsaa maa den under 

 normale Forhold vaare aldeles uden Betydning for denne. Ved 

 normale Forhold forstaar jeg, at den smelter hen paa den Plads, 

 hvor den er dannet, og ikke pludselig losrives." 



Jeg kan tilfraede denne Udtalelse, naar blot Ordet odehegges 

 rettes til hindre. Steenstrup sigter aabenbart til den nogne 

 Stribe, som saedvanlig fmdes paa Klipperne mellem den ovre Graense 

 for Algevegetationen og den nedre Graense for Landvegetationen 1 ), 

 og hvis Mangel paa Vegetation, som Deichmann rigtig bemaerker, 

 beror paa, at dette Baelte saa jaevnlig oversprojtes med Saltvand, 

 at Landplanter ikke kan trives, men paa den anden Side ligger for 

 hojt til, at Havalger kan vokse der. Der tilintetgores ingen Alge- 

 vegetation her, thi en saadan fmdes ikke; der tilintetgores kun de 

 Algekim, som udsaas her, men som ikke finder de nodvendige 

 Betingelser for Spiring og videre Udvikling. At det ikke er Isfoden, 

 der er Aarsag til dette vegetationslose Baeltes Tilstedevaerelse, ses 

 deraf, at en ganske tilsvarende Stribe findes paa andre Kyster T 

 hvor der ikke er Tale om Isfod. 



Paa den anden Side maa det dog fremhaeves, at et saadant 

 nogent Baelte ikke altid er tilstede. I det sydlige Gronland finder 

 man ofte Klipperne ovenfor almindeligt Hojvandsmaerke daekkede 

 af den sorte skorpeformede halofile Lichen, Verrucaria maura. 

 Jeg har ikke nojagtige Optegnelser om, hvor langt den gaar ned 

 ved Gronlands Kyster, men jeg skulde tro, at den paa sine Steder, 

 lige som ved Danmarks Kyster, modes med den littorale Alge- 

 vegetation. Men ogsaa paa Strandenge kan Landvegetationen gaa 

 joevnt over i Algevegetationen. Deichmann har set dette paa 

 to Steder i det mindste. Det ene er ved Julianehaab, hvor han 

 fandt Fucus voksende i jaevn Blanding med Glyceria-Vegetationen. 



J ) Smlg. Rosenvinge 1. c. p. 189. 



