— 193 — 



haft stor Betydning for hans Udvikling; men nogen steerk Paavirk- 

 ning af Andre kan egentlig ikke spores i hans Arbejder. Den Ret- 

 ning, hans Studier tog, bestemtes sikkert ikke af ydre Forhold, men 

 af hans naturlige Tilbojelighed og Interesse. At han saa tidlig 

 koin ind paa Sporgsmaal af praktisk Interesse, skyldtes, som han 

 selv udtrykkelig udtalte, hans 0nske om, at hans Forskning saa 

 vidt muligt kunde komme til Nytte. Denne Virksomhed stemmede 

 ogsaa godt med hans udprsegede Sans for det konkrete, medens 

 han var afgjort utilbojelig til at sysle med Sporgsmaal af mere 

 abstrakt Natur. Denne Omstaendighed gjorde ogsaa, at han lettere, 

 end de fleste Andre vilde have gjort, fandt sig til Rette med de 

 mangfoldige Bestemmelsesarbejder han paatog sig, idet han ikke 

 saa meget felte sig fristet til at fordybe sig i de enkelte Sporgsinaal, 

 som de mange Objekter kunde give Anledning til at komme ind 

 paa. Han har selv en Gang udtalt, at han aldrig har opstillet en 

 Hypothese, og vist er det, at han i sine Arbejder saa at sige aldrig 

 forlader Kendsgerningernes faste Grand. En ejendommelig Und- 

 tagelse danner dog to mindre Arbejder fra 1897 („Vgertplantens 

 Indflydelse paa Udviklingen af nye Arter af parasitiske Svampe" 

 i Oversigt over Vidensk. Selsk. Forh. og „ Biologiske Arter og 

 Racer" i Botan. Tidsskr. 20. Bd.), i hvilke han drofter Sp0rgs- 

 maalet om parasitiske Svampearters Oprindelse, idet han antager, 

 at denne ofte er gaaet for sig saaledes, at en Art, ved at den op- 

 traeder paa forskellige Vsertplanter, efterhaanden er bleven spaltet 

 i hvad han kalder biologiske Racer, og at derfra er sket Overgang 

 til biologiske Arter og fra dem endelig til morfologisk adskilte Arter. 

 Disse Arbejder indeholder dog mere en Sammenstilling af Kends- 

 gerninger, deriblandt ogsaa nogle af ham selv paaviste, som kan 

 have Betydning for Sporgsmaalets Besvarelse, end en indgaaende 

 Provelse af de fremdragne Tilfselde. Ogsaa paa Rostrups specielle 

 Omraade, Plantepathologien, laa hans Fortjenester ikke paa det 

 almene Omraade, men paa det specielle; han var sig dette fuldt 

 bevidst, og var klar over, at den alrnindelige Del af hans I laandbog 

 neppe indeholdt noget originalt, men at Vserdien laa i Skildringen 

 af de enkelte Plantesygdomme. Det var netop hans Styrke, at han 

 kendte sine Evners Begrsensning og vidste, hvor han havde sserlige 

 Betingelser for at prsestere noget vaerdifuldt. Og lige saa vist, som 

 det var ham imod at opstille Hypotheser, og at han ikke var meget 

 tilbojelig til at generalisere, lige saa sikkert er det, at hans viden- 

 skabelige Virksomhed var meget langt fra at kunne betegnes som 



