— 195 - 



at tage Del i Foreningens Ledelse, men nan var clog paa forskellig 

 Maacle et saerdeles virksomt Medlem. Da nan kom til Kobenhavn, 

 var det naturligt, at man onskede at sikre sig hans Medvirken i 

 Foreningens Bestyrelse, og han blev da ogsaa i 1884 indvalgt i den 

 som Sekretaer, i hvilken Funktion han vedblev indtil 1890. I 1892 

 blev han Nsestformand, og Aaret efter, da Professor Lange traadte 

 tilbage, blev han valgt til Formand, en Stilling, som han beklsedte 

 til sin Dod. 



Rostrup lagde paa mange Maader sin levende Interesse for 

 Foreningen og dens Virksomhed for Dagen. I Plantebytningen har 

 han deltaget vistnok fra sin Indtraeden i Foreningen lige til den i 

 Fjor afsluttedes, og han har vaaret en af dens bedste Stotter, saerlig 

 ved de mange indsendte Svampe. Han har endvidere udgivet en 

 stor Del af sine rent botaniske Afhandlinger i Botanisk Tidsskrift, 

 i det forste Bind saaledes sit forste mykologiske Arbejde. Det 

 sidste Hefte af Tidsskriftet, som udkom ganske kort for Rostrups 

 Dod, indeholdt hans Arbejde oni Gammelmosen ved Lyngby, hvis 

 Udvikling det havde vseret ham overdraget at forfolge siden 1883. 

 Maarkeligt, at det sknlde gaa ham som Vaupell, der tidligere havde 

 haft det samme Hverv, og hvis Arbejde derom, som Rostrup skriver, 

 blev det sidste, der udkom inden hans Dod. Det fortjener at 

 naevnes her som et Vidnesbyrd om hans Interesse for Foreningen, 

 at han skaffede den dette Arbejde trykt uden nogen Udgift. — Ogsaa 

 i Exkursionerne var R.ostrup en flittig Deltager, sserlig efter hans 

 Bossettelse i Kobenhavn, og hans Naarvaerelse var altid i hoj Grad 

 paaskonnet, forst og fremmest paa Grund af den fortrinlige Vejled- 

 ning han ydede, men ogsaa paa Grund af den elskvaerdige Maade, 

 hvorpaa han faerdedes mellem Foreningens Medlemmer. Som For- 

 mand virkede han med storste Interesse for Foreningens Fremgang 

 i det givne Spor, og hans store Anseelse var utvivlsomt til Gavn 

 for den; bl. a. var han med Held virksom for at skaffe den clen 

 forogede pekuniaere Stotte, hvortil den saa haardt traengte. Det 

 Tidsrum, i hvilket han stod i Spidsen for Foreningen, var forholds- 

 vis roligt, uden storre Begivenheder eller Stridigheder, men med 

 jaevn livlig Virksomhed. At han uden Betaenkelighed gik med til 

 at ophaeve Plantebytningen, som han selv havde taget saa virksom 

 Del i, vidnede om hans Fordomsfrihed. Indenfor Bestyrelsen gik 

 alt paa bedste Maade. Rostrup havde en egen jaevn og rolig 

 Maade at lede Forhandlingerne paa, og han var altid hensynsfuld 

 og taktfuld, saa at der aldrig var mindste Mislyd mellem ham og 



