— 287 — 



Bygningstraek, der lader os forstaa, hvorfor netop de i et givet 

 Plantesamf'und forefundne Likener formaar at foje sig under de der 

 tilbudte Livskaar. Inden jeg gaar til Behandlingen af de enkelte 

 Plantesamfund maa jeg dog give en lille Oversigt over visse For- 

 hold, som er nodvendige for Forstaaelsen af det f0lgende, og da 

 navnlig en Karakteristik af Likenernes biologiske Type. 



2. Karakteristik af Likenernes biologiske Type. 



Likenerne er stedsegronne , vist nok alle fleraarige Planter 

 (maaske med meget faa Undtagelser), der benytter hvert gunstigt 

 0jeblik hele Aaret rundt til at udfore deres Livsprocesser (Assimi- 

 lation etc.). Hvileperioder (i Analogi med Lovfald og Vinterhvile 

 etc. hos de hojere Planter) findes ikke, i hvert Fald ikke hos Li- 

 kener under vore Breddegrader. Periodiske Faenomener er i det 

 hele lidet kendte (om vel naeppe helt manglende) og angaar vist- 

 nok mest Keproduktionsorganerne, men er ogsaa for disses Ved- 

 kommende lidet kendte: 



Hovedtrsekkene af deres Biologi er disse: Vandoptagelse 

 sker gennem hele deres Overflade og er ikke lokaliseret til enkelte, 

 rodlignende Organer, om end i visse Tilfselde enkelte Dele af Thal- 

 lus har storre Evne til at opsuge Vand end andre. De fleste Li- 

 kener lever paa en fysiologisk Torbund (Trgestammer, Sten o. s. v.) 

 og faar oftest intet andet Vand end Regn, Dug og Taage. De er 

 saaledes Xerofyter. Storre Maengder af Vand fremmer Gonidiernes 

 Vgekst og Delingshastighed og forer i ekstreme Tilfbelde til Dannel- 

 sen af Isidier og Soredier. Vandafgivning (ved Transpiration) 

 sker gennem hele Overfladen og foregaar (ligesom Vandoptagelsen) 

 meget hurtigt. Ingen Liken er i Stand til at fastholde Vand i 

 laengere Tid, Sukkulenttypen eksisterer ikke inden for disse Planter. 



Til at forhale Transpirationen tjener Barklag (Hudvaev) af tset- 

 vaevede Hyfer, der ligger som et Lag hen over Gonidielaget. Den 

 Forhaling af Udtorringen, som betinges af Barklaget, er forskellig i 

 Varighed efter dettes Tykkelse; meget lang er den aldrig. Er Li- 

 kenen saftspaendt og stserkt assimilerende i Morgentimerne efter 

 Nattedug eller Regn, vil den allerede faa Timer efter vsere ud- 

 torret og Assimilationen betydeligt nedsat (Jumelle 1892). Bark- 

 laget umuliggor den pludselige Udtorring, medens Evnen til at 

 modstaa den ofte langvarige og intensive maa S0ges i endnu 

 ukendte, intracellulaere Egenskaber. 



Overfor Lyset reagerer Likenerne meget tydeligt: Alle er foto- 



