- 2952 — 



aarige Urter, der udnytter Foraaret og Forsommeren til deres Vsekst, 

 dels 2) fleraarige Planter, som har vidtgrenede Jordstaengler, resp. 

 R0dder i Forbindelse med Vsern mod overdreven Transpiration, 

 hvorved de er i Stand til at gennemgaa Sommerens Torke og 

 Varme, (se P. Gerhardt 1900), — kan Klitternes Likener karak- 

 teriseres saaledes: Alle Arter er fotofile og perennerende, Hapter- 

 systemet ofte veludviklet (o: der findes msegtigt udviklede Jord- 

 hyfer uden Gonidier, tjenende dels til Fasthseftning dels maaske til 

 Vandoptagelse). Likenerne er altsaa omtrent biologisk analoge med 

 Gruppe 2 blandt Blomsterplanterne. Dog er de heldigere stillede 

 end disse med Hensyn til Vandoptagelse. 



Jeg skal nsermere gennemgaa de fundne Likeners Tilpasning 

 til folgende Forhold: Lys, Varme, Sandflugt. 



Tilpasning til intensivt Lys findes hos Klittens iovrigt 

 fotofile Likener, idet de viser et interessant Bygningstrsek, der af 

 Wainio (for Cladoniernes Vedkommende, se Wainio 1898) tydes 

 som Tilpasning mod for stserkt Lys, idet mange af dem er ud- 

 styrede med Farvestoffer, der er aflejrede i Cellevaeggene i de ydre 

 Partier af Hudvgevene og hvis Masseudvikling med Sikkerhed vides 

 at staa i noje Relation til Sollysets Intensitet. Saadanne Farve- 

 stoffer, der i Reglen er brune („Parmeliabrunt" o. a. — Bachmann 

 1890), findes som sagt i Hudvsevenes Hyfevaegge og er altid steer- 

 kest udviklede i de Vaevpartier, som er mest udsatte for Lys, saa- 

 ledes i Podetiespidserne og Oversiden af Horizontalthallus etc., 

 medens alle i Skygge vserende Vaevpartier er ganske eller nsesten 

 ganske blottede for Farve. Farvestoffernes Virkning er formodent- 

 lig den at absorbere skadelige Lysstraaler. Et andet Middel mod 

 for stserkt Lys treeffes hos f. Eks Rensdyrlav, idet denne Liken 

 paa solklare Dage op paa Formiddagen bliver tor og dermed nsesten 

 snehvid af Luft, der treenger ind i og udfylder Intereellulaerrum- 

 mene i dens ydre Vsev. De hvide Podetier tilbagekaster Lyset med 

 stor Kraft og hindrer Lyset i at trsenger ind til Gonidierne med alt 

 for stor Intensitet. Brunfarvningen maa dog vistnok opfattes som 

 det mest virksomme Beskyttelsesmiddel af de her nasvnte to, idet 

 endog Rendyrlav i sserlig stserkt Lys kan antage brun Farve og 

 for ovrigt altid har bruntfarvede embryonale Vaev (Podetiespidser); 

 „Solbraendthed" er sikkert mere virksom som Lysbeskyttelse end 

 Bleghed og „Negertypen" blandt Klittens Likener er rigt repraesen- 

 teret. De to Typer, som for ovrigt er forbundne med jsevne Over- 

 gange, deler Likenerne mellem sig paa folgende Maade: Lyst, 



