— 316 — 



Hovedtreekkene af deres Naturhistorie, idet jeg dog g0r opmserksom 

 paa, at der i hoj Grad tiltrsenges Specialstudier over Mosernes, 

 navnlig Ksermosernes Udviklingshistorie ; (om den seldre, grund- 

 laeggende Litleratur, se Steenstrup 1842 og Vaupell 1851). 



Ksermoser dannes paa lavt Vand, ofte langs Randen af 

 Soer, hvor Mosedannelsen skrider Fod for Fod ud fra Bredden, 

 efterhaanden som Sobunden hojnes ved Rorskovens Aflejringer. 

 Vi faar efterhaanden et Plantetseppe af ret lave Urter (talrige 

 Monocotyledoner) med mere eller mindre rigelig Indblanding af 

 Mosser. 



Ksermoserne er i deres begyndende Stadier meget vaade, Vandet 

 sjapper omkring Fodderne, naar man gaar hen over deres Plante- 

 tseppe. 



Saa lsenge Moserne er i dette Stadium, er de som Folge 

 af den store Fugtighed aldeles likenfrie, ganske analogt 

 med de vaadeste Moskser paa Hederne. Hvorvidt Keermosernes 

 Vandmsengde direkte virker drsebende paa Likenerne eller indirekte 

 ved at begunstige Likenernes Konkurrenter (i Lighed med hvad vi 

 saa hos visse Moskser), kan jeg ikke med Sikkerhed afgore. Jeg 

 har dog aldrig truffet Likener og Mosser voksende omkap i Keer- 

 moserne saaledes som undertiden i de vaade Moskser. Jeg for- 

 moder derfor, at Ksermosernes Vandmsengde i og for sig er Likenerne 

 noget for rigelig. 



I seldre Kaermoser kan Bunden vsere hojnet saa meget, at Lyng 

 (Galluna vulgaris) begynder at indfinde sig i spredte Tuer. Inter- 

 essant er det da at se, hvorledes de forste Likener in cl finder 

 sig sammen medLyngen, dannende en sluttet Kreds om Lyng- 

 tuernes skraanende, mere torre Sider. Navnlig findes her Gladonia 

 rangiferina L., mindre hyppigt Peltigera canina eller Gladonia rangi- 

 formis. De 2 forste af disse 3 Arter er — som vi ved fra det 

 oven anforte — mest knyttede til fugtige Vsekstpladser (Ericahede, 

 Grimmiakser), hvad ogsaa den anatomiske Bygning gor forstaaeligt. 

 Her paa Skraaningerne af de asldre Gallunatuer er det da fortrinsvis, 

 at Likenerne slaar sig ned, og de naevnte tre Arter er hyppigst meget 

 eksklusive, idet de ved deres Maengde konkurrerer andre Likener ud. 



Ksermoserne kan antagelig altid ende med at blive lyngdaekkede, 

 og naar dette endelige Callunetum har indfundet sig, staar Lyngen 

 i Reglen hoj og frodig, kun givende ringe Plads for Likener. Vi 

 har da et Callunetum der ligner Slutvegetationen i Sphagnum- 

 moserne (se disse) og med en lignende Likenflora. 



