— 325 — 



nen, er angivne ovenfor i den meddelte Liste over Likener paa 

 Picea-Arterne. 



Jeg har her skildret Likenvegetationen paa vore tre Graner 

 Picea alba, excelsa og Abies pectinata og fremhaevet som faelles 

 for disse, at den sunde, sluttede Skov af disse Traeer er likenfri 

 som Folge af Lysmangel. Granerne er jo stedsegronne: folgelig er 

 det Lys, der navnlig i Vinterhalvaaret traenger ned gennen Kronerne, 

 meget svagt, saa svagt, at Likener ikke kan trives der. Hvor der- 

 imod Lyset faar Indpas gennem Traeerne (ved Styrtning, Udhug- 

 ning, Naalefald som Folge af Blaest, Lophodermiumangreb etc.), 

 der indfinder sig straks en rigelig Likenvegetation, der hist og her 

 (vel navnlig paa Traeer, der ikke er for forblaeste) indledes med en 

 efemer Bevoksning af Lecanora straminea (analog med Mosens og 

 Hedens efemere Vegetationer) , men langt oftere et imponerende 

 Flor af fotofile Busk- og Bladlikener, medens Jorden kan blive 

 morklaedt og faa den ovenfor under Rodgran omtalte Likenvegetation. 



Morbundslikenerne paavistes at vaere almindelige Hede- 

 likener, hvis Tilpasninger jeg allerede liar omtalt. Traelikenerne> 

 Tilpasninger maa omtales lidt nojere her. — De vigtigste Faktorer, 

 der gor sig gaeldende i disse Planters Kamp for Tilvaerelsen , er 

 1) rigeligt Lys og 2) ofte intensiv Torke. Selvfolgelig er den Grad 

 af Torhed, som raader i Skoven, ikke altid ens: Enkeltstaaende 

 Traeer paa en skovkranset Slette er ikke saa forblaeste og udtorrede 

 som de vestjyske Skoves Vestbryn. Dette giver sig tilkende ved 

 en Forskel paa Likenvegetationen her og hist. Ganske vist er 

 naesten alle de paa fritstaaende Graner forekommende Likener blad- 

 formede og udstyrede med staerke, beskyttende Barklag (se Fig. af 

 Usnea, Cornicularia jubata, Getraria saepincola, Parmelia physodes, 

 saxatilis, Physcia stellaris og Xanthoria), medens tyndbarkede Li- 

 kener naesten ikke er at linde, — men dog er de vestjyske for- 

 torrede Skovbryns Karakterlikener, Usnea barbata og Cornicularia 

 jubata, langt bedre vaemede mod Udtorring end de mindre udsatte 

 Skoves Karakterarter, Parmelia physodes og Evernia Prunastri. 



Beskyttelse mod for staerkt Lys kan finde Sted under begge de to 

 Former, som vi har laert at kende hos Klit- og Hedelikener, nemlig 

 1) Dannelse af beskyttende Farvestoffer og 2) blege, lysreflekterende 

 Thalli. Atter her er de mest udsatte, vestjyske Skovlikener staerkest 

 beskyttede : Usnea kan paa meget lyse Lokaliteter faa brune Grene, 

 Cornicularia jubata kan blive naesten kulsort (medens den i svagere 

 Lys er bleggraa); noget lignende gaelder Cetraria saepincola. 



