— 344 — 



Det kan endnu tilfojes, at de i Egekrattene indblandede andre 

 Traearter oftest har en med Egene overensstemmende Likenvegeta- 

 tion. Saaledes fandt jeg paa: Salix, Usnea barbata, Ramalina, 

 Xanthoria parietina, Lecanora subfusca, Lecidea parasema; paa 

 Juniperus communis, Usnea, Ramalina, Parmelia saxatilis, Evernia 

 Prunastri, Getraria saepincola, G. juniperina, Lecanora varia; Be- 

 tula odorata, Ramalina, Parmelia saxatilis, physodes, olivacea, Phy- 

 scia stellaris, Lecanora subfusca, Lecidea parasema; paa Sorbus 

 Aucuparia, Ramalina, Parmelia saxatilis, olivacea, Xanthoria, Leca- 

 nora subfusca, Lecidea parasema ; paa Populus tremula, Ramalina, 

 Usnea, Physcia obscura, stellaris, Xanthoria, Parmelia physodes, 

 olivacea, saxatilis, Lecanora subfusca og Variolaria). 



8. Ask (Fraxinus excelsior L.) 



Forefindes ikke som store, sammenhaengende Skove her i Landet. 

 Mest optraeder den som Smaaholme i storre Skovstraekninger. Hist 

 og her ses den som Alletrae. Da de to Typer: Samfundsask og 

 fritstaaende Ask er meget forskellige, gennemgaaes de nojere her, 

 idet vi derved faar Lejlighed til at se et nyt Eksempel paa Liken- 

 vegetationens paafaldende Varieren efter Substratplantens ydre Kaar. 



Askeskoven har jeg haft Lejlighed til at studere nojere flere 

 Steder i Nordsjaelland. Et enkelt Sted har jeg (April 1900) noteret 

 en Bundvegetation af Urtica dioica, Lampsana communis, Geum, 

 Epilobium, der staar i en vaad, muldet og blod Jord med rigeligt, 

 vissent Askelov. Traeet forekommer paa andre Steder sammen 

 med en Bundflora af Graes (Hauch & Oppermann 1. c). Overalt, 

 hvor jeg har undersogt Askebevoksninger, har Bunden vaeret likenfri. 



Traeerne selv er glatbarkede og vedbliver ofte at vaere det op 

 i en hoj Alder; undertiden kan de have svagt sprukken Periderm. 

 Jeg har fortrinsvis studeret ret unge Traeer, der altid har vist sig 

 daekkede af Lecidea parasema sbsp. enteroleuca v. elwochroma Ach., 

 hvorimellem en Del Graphis viridis, Lecanora subfusca, Pertusaria 

 communis (med sbsp. leioplaca) samt Parmelia olivacea, altsaa en 

 typisk Ungtrae-Vegetation af Skorpelikener. iEldre Samfundsask 

 har jeg kun set lidet til ; de var daekkede for en stor Del af Ever- 

 nia Prunastri. Asken gennemlader noget mere Lys end Egen. 

 Dens Vegetation (navnlig Evernia) viser ogsaa dette; dog adskiller 

 den sig fra Egen ved sin Mangel paa Lepraria og Galiciaceer, — et 

 Forhold, som dog er let forstaaeligt, naar man tager i Betaenkning, 

 at Askens Bark er glat og tor, Egens sprukken og mere fugtig. 



