- 34G — 



naevnevserdigt Omfang i Litteraturen. Jeg selv har noteret dens 

 Karakterplanter paa et Par Steder, saaledes i Lavningen mellem 

 Bagsvserd og Lyngby So, hvor den vaesentlige Bevoksning er Phrag- 

 mites med Typha og Iris. Paa andre Steder har jeg set Bunden 

 dsekket af 0rnebregner (Pteridium aquilinum) og rigelig, ung Elle- 

 opvsekst. I et Par store Ellebestande i Jaegersborg Dyrehave noterede 

 jeg i Maj Maaned 1905: Jorden er vaad, sort Muld med Muld- 

 varpeskud og talrige Regnormeekskrementer (ogsaa selve Ormene 

 saas i Meengde). Bundfloraen er Graesser, Carex, Mercurialis perennis, 

 Anemone ranunculoides, Ficaria, Urtica dioica, Anemone nemorosa, 

 Mentha, Spiraea Ulmaria, Caltha palustris, Aracium paludosum; ved 

 Trasernes Fod en Msengde Mercurialis og Oxalis Acetosella. 



I en anden Bevoksning var Jorden mindre vaad, Floraen derfor 

 noget afvigende: De fleste oven anforte Planter fandtes, men Spiraea 

 og Caltha manglede, medens Ficaria og Veronica hederifolia dan- 

 nede Hovedmassen af Bunddaakket. Masser af ung Urtica dioica 

 var i Fremvaekst og vilde danne Sommerfloret under Traaerne.; Nogle 

 faa Hypnum saas mellem Fanerogamerne. 



Hvorledes end Bundfloraen er, eet er fgelles for dem alle: Li- 

 kener mangier ganske. 



El er et Lystrse, der ifolge Vaupell staar midt mellem Eg 

 og Ask. G. V. Prytz mener dog, at den gennemlader mere Lys 

 end disse. Dens skaelbarkede Stammer er paa de opadvendende 

 Sider mosklaedte (Hypnum cupressiforme) og rigeligt bevoksede 

 med Cladonia fimbriata og Lepraria , der breder sig over Mosset. 

 I ovrigt er Barken paa de undersogte Steder dsekket af Lepraria, 

 Caliciaceer (Cyphelium chrysocephalum og Calicium hyperellum), 

 altsaa i hoj Grad overensstemmende med Forholdene hos Egen, 

 kun med endnu rigeligere Lepraria. Dette er Vegetationens domi- 

 nerende Trsek; selvfolgelig er der fundet andre Likener end de 

 naevnte; saaledes fandt jeg en Del Pertusaria communis, Variolaria 

 og Parmelia physodes, — altsaa endnu flere Tilknytningspunkter 

 til Egens Epifytflora. 



Hvor Ellebestanden er lille i Fladeudstraekning og er udsat for 

 rigeligt Sidelys, giver dette sig ojeblikkelig tilkende ved, at Pertusaria 

 og Variolaria tager Overhaand i Vegetationen samtidig med, at 

 Evernia Prunastri og Parmelia physodes bliver talrigere; et saadant 

 Forhold iagttog jeg i Ravnsholt Plantage ( 2 /4 05). 



Inden jeg opregner alle de paa El fundne Arter, vil jeg endnu 

 omtale Likenvegetationens Udviklingshistorie. Ved Bagsvserd 



