— 352 — 



fra fritstaaende Traeer, viser det sig, at de forste er tyndbarkede 

 (eller barkl0se), de sidste tykbarkede. — Dette er Hovedpunkterne 

 i Variationerne hos det af en enkelt Traeart sammensat Samfund. 

 Ganske analoge Forhold viser sig, naar vi undersoger og 

 sammenligner norm ale (o: middeltfette og sunde) Traesamfund af 

 forskellige Arter med hinanden. Vaupell bar da paavist, at 

 de forskellige Traearter har hojst forskellig Evne til at kaste Skygge. 

 Efter dette Forhold har han angivet Traeerne i en Lysraekke, der i 

 det hele og store vistnok er rigtig, men dog — ifolge G. V. Prytz 

 skal aendres noget, saa at Raekken bliver denne: Abies pectinata, 

 Picea excelsa, Fagus silvatica, Tilia, Garpinus Betulus, Pinus rnon- 

 tana, Acer, Ulmus, Quercus, Fraxinus, Alnus, Salix, Betula, Popu- 

 lus, Larix, idet vi begynder med det staerkest skyggende Trae og 

 ender med det mindst skyggende. — Desvaerre ejer vort Land ikke 

 Samfund af alle disse Traearter; af nogle Andes alene fritstaaende 

 Traeer, af andre findes kun en Del Individer, indblandede i frem- 

 mede Samfund. Saa vidt har jeg dog kunnet undersoge normale 

 Samfund, at jeg har fundet som Regel: 



1) De lyssvageste Samfund (Abies pectinata, Picea excelsa 

 etc.) er likenfrie. 



2) De noget lysere (vist nok fra Fagus til Alnus, begge incl.) 

 har en Flora af mesofile Skorpelikener, medens Bladlikener er 

 meget lidt fremtraedende. 



3) De lysstaerkeste (Betula, Populus, Larix) har en Flora af 

 Bladlikener. 



Som det ses er denne Lov ganske analog med Loven om Epifyt- 

 vegetationens Varieren inden for det af een Art bestaaende Sam- 

 fund, alt efter som dettes Stammetoethed og Skyggeevne er storre 

 eller mindre. 



Saa vidt de fuldt udviklede Trae samfund. Alle Traeer 

 gennemlober imidlertid en Udvikling m. H. t. den paa dem siddende 

 Likenvegetation. De yngste Traeer med helt eller for en stor Del 

 intakt Epidermis eller ung Periderm er altid ganske likenfrie. Men 

 efter Traeets hele Sundhedstilstand indfinder sig for eller senere en 

 Likenvegetation og denne bestaar uden Undtagelse altid af 

 Skorpelikener, ligegyldigt om Traeet staar i en skyggefuld Skov 

 eller ved en solbraendt, vindaaben Landevej. For mange Trseers 

 Vedkommende er denne indledende Flora alene sammensat af 

 Lecidea parasema sbsp. enteroleuca v. elaeochroma og Lecanora 

 subfusca sbsp. albella; dog veksler dette en Del. — Forst efter- 



