— X — 



Thuill.). Den skiller sig fra R. rubiginosa ved elliptiske, naesten ikke haarede 

 Smaablade og kjertelfri Frugtstilke, samt ved kun i Handen kjertelhaarede 

 Raegerblade. Fra R. sclerophylla skiller den sig ved de talrige Kjertler paa 

 Smaabladenes hele Underside samt ved udstaaende, lsenge paasiddende Baeger- 

 blade. Den er vel begraenset, varierer lidet. 



4. Bosa sclerophylla Schz. ansees af mange Rhodologer som Varietet af 

 R. tomentella Leman. Varierer ikke synderlig. 



5—8. Rosa cavina L., B. glauca Vill. (= R. Reuteri God.) og B. coriifolia 

 Fr. er alle almindelige, hvoriniod B. dumetorum Thuill. synes at vaere sjeldnere. 

 Naar det i Langes Haandbog, 4. Udg.. hedder, at R. Reuteri og R. coriifolia 

 kun forekommer „hist og her", forklares denne Uoverensstemmelse ved, at 

 Opfatningen af disse Arter er aendret. Den seldre Antagelse, at Baggerbladene 

 skulde vaere „vedblivende" (se Haandbogen) holder nemlig ikke stik. Som 

 Regel falder de af under Modninuen af Nypen, om end til noget forskellig Tid. 

 men undertiden sidder de paa Vinteren over uden at de dog kan betegnes som 

 vedblivende i samme Forstand som Baegerbladene hos R. mollis og R. pomifera. 

 Der viser sig nemlig nederst paa Baegerbladene en Tverlinie, efter hvilken de 

 losner ved Beroring. En saadan mangier hos de Arter, der har fuldt ved- 

 blivende Baegerblade. — R. canina og R. dumetorun skiller sig i Almindelighed 

 fra R. glauca og R. coriifolia ved kraftigere Vekst, laengere, hamgende Grene. 

 mindre Smaablade, Axelblade, Hojblade og Nyper. laengere Frugtstilk og mere 

 fligede Baegerblade, hvilket altsammen bidrager til at gjore deres Udseende 

 slankere og sirligere. Griflerne er oftere haarede eller glatte, hos R. glauca og 

 R. coriifolia danner Arrene hyppigst et bredt, afrundet, uldent Hode. Hertil 

 kommer Baegerbladenes og Nypens forskellige Forhold. Hos R. canina og R. 

 dumetorum er Baegerbladene lige efter Blomstringen og under Nypens Udvikling 

 helt tilbageslaaede og oftest taet tiltrykte; men de visner og falder almindelig 

 af, medens Nypen endnu er gr0n eller begynder at antage Farve, men fremdeles 

 haard. Hos R. glauca og R. coriifolia kan Baegerbladene efter Blomstringen 

 dels va?re vandret udstaaende, hvorefter de htever sig under Nypens Udvikling 

 til den oprette Stilling, dels nedslaaede, hvorefter de enten haever sig, indtil 

 de tilsidst bliver udstaaende til opretudstaaende, eller forbliver mere eller 

 mindre nedslaaede; men i alle Tilfaelder visner de under Nypens Modning og 

 falder som for naevnt normalt af. Nypen modnes indtil 1 Maaned tidligere end 

 hos R. canina og R. dumetorum. 



R. canina optraeder hyppigst med Former af v. lutetiana (Leman), v. 

 dumalis (Bechstein) og med Mellemformer (enkelt dobbelt tandede Smaa- 



blade). Ikke sjelden forekommer ogsaa v. andegavensis (Bart.). Mindre hyppig 

 er v. biserrata (Merat) med mere sammensat Serratur end v. dumalis og med 

 talrige Kjertler i Randen af Baegerbladene samt v. verticillacantha (Merat) (se 

 Haandbogen) 



B. dumetorum er vistnok oftere overset. 



R. glauca og R. coriifolia er i Alperne og Sydtyskland vaesentlig bundne 

 til Fjeldene og Hojderne, medens R. canina og R. dumetorum er vaesentlig 

 Sletteformer. Dette Forhold er merkbart helt til Nordtyskland. Dr. W. 0. 

 Focke skriver saaledes til mig : „In der vollig ebenen naheren Umgegend von 

 Rremen kommen die Fornien der Gesamtart Rosa glauca nicht vor; auf den 

 ersten Hiigel, etwa 80 — 100 Km. siidlich, trifft man sowohl Formen von R. 

 coriifolia wie von R. glauca an. Geht man 60 Km. nach Norden an die 

 Nordseekiiste. so treten dort vvieder Formen der Gesamtart glauca auf, sowohl 



